Номер провадження: 22-ц/785/4307/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Справа № 521/12207/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Круг»

- відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Круг» до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Круг» на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Домусчі Л.В. 06 лютого 2018 року,

встановив:

У липні 2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Круг» (далі - ТОВ «ТРК «Круг»)звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним - фіктивним договір найму обладнання № 3 від 01.06.2012 р., укладений між ТОВ «ТРК «Круг» та ОСОБА_4.

ТОВ «ТРК «Круг» свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТОВ «ТРК «Круг» у період з 2011 р. по 2012 р., зловживаючи своїм посадовим становищем, уклав з метою імітації фіктивний договір найму обладнання №3 від 01.06.2012 р., перелік якого наведений в Додатку №1 до оскаржуваного Договору. В дійсності відповідач наведене майно позивачеві не передавав. Навпаки зазначене майно є власністю ТОВ «ТРК «Круг». Рішення щодо відчуження спірного майна уповноваженими органами позивача не приймались. Крім того, оскаржуваний Договір підписаний від імені позивача не уповноваженою особою. В обґрунтування позову позивач посилається на ч. 5 ст. 203 та ст. 215 ЦК України (а. с. 1 - 3).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2018 р. у задоволенні вищезазначеного позову ТОВ «ТРК «Круг» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 01.06.2012 р. між ОСОБА_5 та ТОВ «ТРК «Круг», в особі заступника генерального директора ОСОБА_6, було укладено договір найму обладнання № 3, відповідно до умов якого вартість обладнання оцінювалася сторонами у - 63 290 грн., строк найму обладнання становив - один рік, а плата за користування обладнанням - 350 грн. на рік.

За додатком № 1 до цього договору було передано наступне майно: - 11 ламп для освітлювальних приборів - OSRAM - 55w/954; - 34 лампи для освітлювальних приборів - OSRAM - 36w/830; - зарядний прилад для акумулятору SONY - Travel Charger; - жорсткі диски western digital 10ealx WCATR9821755; - жорсткі диски western digital 10ealx WCATR9833527; - жорсткі диски western digital 10ealx WCATR9821754; - жорсткі диски western digital 10ealx WCATR9821754; - жорсткі диски western digital 10ealx WCATR9831691; - Камера Panasonic AG DVX 100AE L4TD00159; - освітлювальний прилад 4-х ламповий для ламп OSRAM-55w/954; - 2 освітлювальний прилада 4-х ламповий для ламп OSRAM-36w/830; - 2 планки памяти HYNIX PC2-6400U-666-12; - стілець студійний, сірого кольору з синіми вставками, розмір 2,5х1м; - стіл студійний, круглий діаметром 1,5 м..

16.08.2013 р. ОСОБА_5 звернувся до ТОВ «ТРК «Круг» з листом про повернення майна, проведення повного розрахунку за весь час користування спірним майном.

Матеріалами справи підтверджено, що частину майна, перелік якого визначений у листі ТОВ «ТРК «Круг» від 15.11.2013 р. № 17, ОСОБА_5 було повернуто, проте інше зазначене у договорах майно ТОВ «ТРК «Круг» відмовилося повертати.

Суд виходить з преюдиційності фактів, встановлених судовими рішеннями по справі №522/20793/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «ТРК «Круг» про зобов'язання повернути обладнання, переданого в найм ТОВ «ТРК «Круг», зокрема і за оскаржуваним договором. Так, 22.12.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до ТОВ «ТРК «Круг», яким зобов'язано ТОВ «ТРК «Круг» повернути телекомунікаційне майно загальною вартістю - 278 691,50 грн., в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

21.06.2016 р. ухвалою апеляційного суду Одеської області відповідне рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 р. рішення та ухвала судів попередніх інстанцій залишено без змін.

Судами були встановлені факти належності майна за оскаржуваним Договором саме ОСОБА_5, досліджені оригінали актів виконаних робіт, видаткових накладних, квитанцій, підписання, зокрема, оскаржуваного Договору від імені ТОВ «ТРК «Круг» уповноваженою особою ОСОБА_6, передачі спірного майно, використання ТОВ «ТРК «Круг» такого майна у своїй господарській діяльності, які також підтвердили допитані в суді свідки.

Належних та допустимих доказів недійсності оскаржуваного договору найму (оренди) з підстав підписання не уповноваженими особами вказаного договору найму суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи також міститься копія рішення апеляційного суду Одеської області від 05.12.2017 р. по справі № 509/3041/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «ТРК «Круг» про стягнення неустойки за час прострочення повернення обладнання, у тому числі і за вказаним спірним договором.

Факт передачі майна за оскаржуваним Договором, використання його в господарській діяльності безпосередньо ТОВ «ТРК «Круг», подальші дії з його часткового повернення, судові спори з приводу повернення такого майна власнику, тобто ОСОБА_5, свідчать про реальність настання наслідків за таким Договором та про дійсні наміри сторін на час укладення та розірвання оскаржуваного договору.

За таких обставин, відсутні передбачені законом підстави для визнання Договору найму обладнання № 3 від 01.06.2012 р. фіктивним, а вимоги ТОВ «Телерадіокомпанія «Круг» є необґрунтованими.

Судом відхиляються доводи позивача про належність майна, переданого за оскаржуваним Договором, оскільки в справі №522/20793/15-ц суди дійшли висновки, що товариство не надало будь-яких доказів на підтвердження придбання спірного майна, знаходження цього майна на балансі підприємства, проведення відповідних розрахунків, тобто не довело вчинення жодних дій, спрямованих на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права власності на спірне майно.

Також, судом не приймаються пояснення ТОВ «ТРК «Круг» щодо підробки оскаржуваного Договору відповідачем шляхом зловживання службовим становищем під час перебування на посаді виконавчого директора у позивача, адже матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження наведеного.

З приводу заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків звернення до суду, суд зауважує на наступному.

Оскаржуваний договір укладений між сторонами 01.06.2012 р.. Твердження позивача про те, що останньому було невідомо про укладення оскаржуваного Договору спростовуються матеріалами справи, зокрема актом ревізії майна від 27.09.2012 р. та актом інвентаризації від 30.11.2012 р., судовими рішеннями.

Причин поважності пропуску строку на звернення до суду позивач не наводить та не звертається до суду з клопотанням про його поновлення.

Проте, зважаючи на викладене, суд не вважає за можливе застосувати строки позовної давності як підставу для відмови у позові, оскільки вважає необхідним відмовити у позові ТОВ «ТРК «Круг» про визнання договору найму обладнання фіктивним недійсним правочином у зв'язку з необґрунтованістю позову (а. с. 177 - 179 зворотна сторона).

ТОВ «ТРК «Круг» в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що суд не прийняв до уваги, що укладаючи договір сторони наперед знали, що він не буде виконуватися. Помилковим є посилання суду на преюдиційність рішення суду у справі про повернення майна, оскільки у тій справі дійсність договору не з'ясовувалося. Не надано оцінки добросовісності, розумності дій посадових осіб. Не надано письмових доказів передачі майна у найм. ТОВ «ТРК «Круг» не було відомо про існування договору найму.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у як найскорішому вирішені спору, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 82, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання правочину недійсним з підстав його фіктивності.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Відповідні правові висновки відображені в постановах Верховного Суду України від 21.01.2015 р. по справі №6-197цс14, від 19.10.2016 року у справі N 6-1873цс16.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Оскільки попередніми судовими рішеннями беззаперечно встановлено факт передачі майна за оскарженим договором, правильним є висновок суду про відмову у визнанні його фіктивним правочином.

Доводи апелянта про те, що суд не прийняв до уваги, що укладаючи договір сторони наперед знали, що він не буде виконуватися, помилковість посилання суду на преюдиційність рішення суду у справі про повернення майна, не надання оцінки добросовісності, розумності дій посадових осіб, колегія суддів відхиляє, виходячи з принципу преюдиції попередніх судових рішень, якими встановлено факт передачі майна (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ТРК «Круг» є безпідставною, її необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ТОВ «ТРК «Круг»,а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Круг»- залишити без задоволення.

РішенняПриморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе