Справа № 346/1665/18
Провадження № 2/346/1148/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Максим`юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.01.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно до умов кредитного договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. З метою пошуку спадкоємців боржника 08.05.2017 року банк звернувся до Першої Коломийської державної нотаріальної контори з листом-претензією, на який 13.06.2017 року надійшла відповідь про те, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, при цьому спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Позивач вважає, що відповідачка будучи на час смерті зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 та, не заявивши про відмову від спадщини, по факту прийняла її після смерті ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У зв`язку з цим 28.10.2017 року на адресу відповідачки було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, але належної реакції з її боку не послідувало. Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 утворилась заборгованість в сумі 6927,08 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 6894,05 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 33,03 грн.

У зв`язку з цим просять стягнути з відповідачки вище зазначену заборгованість за даним кредитним договором в сумі 6927,08 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась , про день,час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Розглянувши матеріали справи, письмове клопотання представника позивача, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н від 03.01.2012 року, згідно до якого остання отримала кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно до умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно до положень ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено ,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.12.2014 року, актовий запис № 29, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34).

Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, що нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як в результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржників у зобов'язанні.

Таким чином, станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2, 26.12.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 6927,08 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 6894,05 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 33,03 грн.

Як встановлено судом, 08.05.2017 року банк звернувся до Першої Коломийської державної нотаріальної контори з листом-претензією, на який 13.06.2017 року надійшла відповідь від нотаріуса про те, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, при цьому спадкова справа заведена на підставі претензії саме позивача - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.38-39).

А 28.10.2017 року на адресу відповідачки банком було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.40).

У своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав про те, що ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

А як встановлено з вище зазначеного листа Першої Коломийської державної нотаріальної контори № 404/01-16 від 24.05.2017 року, спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с.39).

У поданій позовній заяві банк посилається на те, що відповідачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та разом з майном успадкувала і його кредитне зобов'язання.

Однак з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що за відповідачкою не зареєстровано жодних об'єктів нерухомого майна, після смерті ОСОБА_2 в тому числі йому не належить і житловий будинок , в якому вона була зареєстрована разом з сім'єю на час смерті , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за відповідачкою не зареєстровано.

Як наголошено у вище зазначеному листі Вищого спеціалізованого суду України, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Виходячи з цього, відповідачка, хоч і була на час смерті ОСОБА_2 зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 та не заявляла про відмову від спадщини, однак не прийняла її після смерті матері.

Як передбачено ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Зважаючи на те, що відповідачка не зверталася до нотаріальної контори ні із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 то, відповідно, не зобов'язана особисто задовольняти вимоги кредитора.

Недотримання встановлених строків пред'явлення вимог до спадкоємців,які є присічними, позбавляє кредитора можливості реалізувати своє суб'єктивне право, такий правовий висновок зроблений в постанові ВСУ № 676/1958 /16-ц.

Так, порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1.01.2004, визначений гл.87 ЦК. Згідно з нормою ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у ст.1219 ЦК (стст.1218, 1231 цього кодексу). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені в чч.3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК. Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (гл.87 ЦК «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (гл.89 цього кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною 1 ст.1297 ЦК передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст.1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм стст.1281, 1282 ЦК кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно з ст.1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців,оскільки спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

З врахуванням відмови в задоволенні позову, згідно до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762 грн. стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 1218, 1219, 1268, 1282 ЦК України, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,правової позиції ВСУ у справі № 676/1958 /16-ц, ст.ст. 10, 81, 89, 141, 247 ч.2,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 17 липня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.