Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/520/18
Провадження № 2/321/302/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.07.2018 смт Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Кравченко Н.О., за участю: секретаря судового засідання Цаплі Г.В., розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Дану цивільну справу призначено до розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відзив відповідачем ОСОБА_1 в наданий строк не подано, незважаючи на повідомлення про розгляду справи належним чином. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.02.2011 року відповідач отримав строковий кредит у виглядівстановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% (з 25.02.2011 року 30,00 %, з 01.09.2014 року 34,80 %, з 01.04.2015 року - 43,20%) на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, на строк 12 місяців з 25.02.2011 року по 25.02.2012 рік, що відповідає п.1.1.7.12 договору. У заяві зазначено, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, а також тарифами становлять між ним та банком договір.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, згідно якої банк надає строковий кредит у вигляді кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна» у сумі 4300,00 грн. на строк 12 місяців з 25.02.2011 року по 25.02.2012 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, обовязкового щомісячного платежу у розмірі 7% від заборгованості. Позичальник зобовязався повернути кредит, сплати відсотки, винагороди та комісії відповідно до Заяви та Умов. (а.с.7-8).
За змістом заяви позичальника, платежі за договором здійснюються в строки, зазначені в Умовах та правилах надання банківських послуг, а також Тарифах обслуговування кредитних карт.
Позивачем на підтвердження укладення договору та його умов, надано копію анкети-заяви, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Умов та правил надання банківських послуг», як складові кредитного договору (а.с.6-31).
Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.
Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, даний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про зупинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. (а.с.20). Тобто лонгування можливо одноразово і в даному випадку строк дії лонгованого договору до 25.02.2013 року. Інших умов договору сторони не підписували.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договору.
Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Разом з тим, за положеннями частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Невиконання зобовязань відповідно до умов договору протягом дії строку договору має правові наслідки, встановлені главою 51 ЦК України, зокрема у випадку невиконання грошового зобовязання настає відповідальність, передбачена положеннями статті 625 цього Кодексу.
Строк дії договору (кінцевий термін повернення кредитних коштів) припинено 25.02.2013 року, що відповідає умовам надання банківських послуг згідно заяви позичальника, а порядок стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору за період з 26.02.2013 року до 31.03.2018 року, відповідно до розрахунку, умовами договору не передбачений.
На момент закінчення дії договору 25.02.2013 року, відповідно до наданого розрахунку (а.с.5-6) сальдо заборгованості склало 4288,18 грн. (4089,39 грн. + 198,79 грн.), заборгованості по процентах 98,97 грн., нарахована комісія та пеня 3400,00 грн.
Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач належним чином зобовязання не виконав, залишок заборгованості після закінчення дії договору станом на 25.02.2013 року склав 4288,18 грн., на який нараховується розмір процентів, відповідно до облікової ставки НБУ.
Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.
Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив у постановах від 7 вересня 2016 року (№ 6-1412цс16), 09 серпня 2017 року (№ 6-2322цс16).
Формула розрахунку пені Формула розрахунку процентів ?Р = s * р% * Q
?Р сума процентів; s сума заборгованості; р% - ставка НБУ на період розрахунку, у відсотках за день прострочення; Q кількість днів прострочення.
Враховуючи періоди визначення ставки НБУ розраховується:
26.02.2013р. - 09.06.2013р. 104дн*7,5%:365дн*4288,18грн:100%=91,64грн.;
10.06.2013р. - 12.08.2013р. 64дн*7%:365дн*4288,18грн:100%=52,63грн.;
13.08.2013р. 14.04.2014р. 245дн*6,5%:365дн*4288,18грн:100%=187,09грн.;
15.04.2014р. - 16.07.2014р. 93дн*9,5%:365дн*4288,18грн:100%=103,80грн.;
17.07.2014р. - 12.11.2014р. 87дн*12,5%:365дн*4288,18грн:100%=127,76грн.;
13.11.2014р. - 05.02.2015р. 83дн*14%:365дн*4288,18грн:100% =136,52грн.;
06.02.2015р. - 03.03.2015р. 25дн*19,5%:365дн*4288,18грн:100%=57,27грн.;
04.03.2015р. - 27.08.2015р. 176дн*30%:365*4288,18грн:100% =620,32грн.;
28.08.2015р. - 24.09.2015р. 27дн*27%:365дн*4288,18грн:100%=85,65грн.;
25.09.2015р. - 31.12.2015р. 97дн*22%:365*4288,18грн:100% =250,71грн.;
01.01.2016р. - 21.04.2016р. 111дн*22%:366дн*4288,18грн=286,11грн.;
22.04.2016р. - 26.05.2016р. 34дн*19%:366*4288,18грн:100%=75,69грн.;
27.05.2016р. - 28.07.2016р. 62дн*18%:366дн*4288,18грн:100%=130,75грн.;
29.07.2016р. - 15.09.2016р. 48дн*15,5%:366*4288,18грн:100%=87,17грн.;
16.09.2016р. - 27.10.2016р. 41дн*15%:366дн*4288,18грн:100%=72,05грн.;
28.10.2016р. - 31.12.2016р. 64дн*15%:366*4288,18грн:100%=112,48грн;
01.01.2017р. - 13.04.2017р. 102дн*14%:365дн*4288,18грн:100%=167,77грн.;
14.04.2017р. - 25.05.2017р. 41дн*13%:365*4288,18грн:100%=62,62грн.;
26.05.2017р. - 14.12.2017р. 202дн*12,5%:365дн*4288,18грн:100%=296,65грн.;
15.12.2017р. 25.01.2018р. 41дн*14,50%:365*4288,18грн:100%=69,84грн.;
26.01.2018р. 01.03.2018р. 34дн*16%:365*4288,18грн:100%=63,91грн.;
02.03.2018р. 31.03.2018р. 29дн*17%:365*4288,18грн:100%=57,91грн.
Таким чином, загальна сума за ставкою НБУ, що підлягає стягненню з відповідача за користування не повернутими після спливу терміну користування кредитом грошовими коштами в розмірі 4288,18 грн. з 26.02.2013 року до 31.03.2018 року, складає 3196,34 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення грн. заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3400,00 грн., штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина, 2665,01 грн. - процентна складова, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що також відповідає правовій позиції, викладеній в постанові ВСУ у справі за № 6-1374 цс17.
Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.
Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання.
Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено.
У такому разі, враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає достовірно підтверджена заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3400,00 грн. як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги були судом задоволені частково, з відповідача підлягають стягненню витрати, які поніс позивач на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме: 19,45%, що складає суму до стягнення з відповідача 342,70 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2