Ухвала

20 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 766/9646/16-ц

провадження № 61-42034ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування рішення про закриття банківських рахунків, покладення зобов'язань та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), у якому просив припинити дії, що порушують право, відновити становище, яке існувало до порушення, та відшкодувати моральну шкоду.

Позовна заява мотивована тим, що з 12 травня 1987 року ОСОБА_1 є вкладником та користувачем послуг Ощадного банку України, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується ощадною книжкою № НОМЕР_4 філіалу 8064/081. Звернувшись до відповідача 22 червня 2016 року із заявою про видачу виписки з його особового рахунку про рух коштів, що були заощаджені до 1992 року та в період з 1992 року до 1994 року і підлягали компенсації, він отримав відповідь про те, що 11 листопада 2013 року було протизаконно закрито десять його рахунків, а рахунок № НОМЕР_1 не внесений до інформаційно-аналітичної системи «Реєстр вкладників заощаджень громадян». Працівниками банку не було внесено у компенсаційний рахунок облігації, сертифікати та ощадні книжки, грошові заощадження позивача, поміщені в період із 10 березня 1992 року та 13 листопада 1992 року, та до інформаційно-аналітичної системи «Реєстр вкладників заощаджень громадян» рахунок від 10 березня 1992 року № НОМЕР_1 та рахунок від 13 листопада 1992 року № НОМЕР_2.

Вказані дії ПАТ «Державний ощадний банк України» порушують його права, оскільки він не надавав згоду на розірвання договору та закриття рахунків, а затрачені зусилля та понесені збитки призвели до моральних та фізичних страждань. Посилаючись на викладене, просив суд: зобов'язати ПАТ «Державний ощадний банк України» (філію-Херсонське обласне управління) внести до інформаційно-аналітичної системи «Реєстр вкладників заощаджень громадян» для подальшого отримання виплат його рахунки від 10 березня 1992 року № НОМЕР_1 (2000 карбованців), від 13 листопада 1992 року № НОМЕР_2 (10000 карбованців) філії 081/8064, облігації 1982 року, які на ощадній книжці, рахунку від 28 травня 2009 року № НОМЕР_13 (1470 гривень) філії 10021/081, сертифікати придбання 09 липня 1991 року (5000 карбованців), які на ощадній книжці, рахунку від 28 травня 2009 року № НОМЕР_3 (5250 гривень) філії 10021/081; зробити ОСОБА_1 виписку з особового рахунку про рух коштів на його рахунку з 12 травня 1987 року по 14 листопада 1992 року; відновити становище, яке існувало до порушення; скасувати незаконні дії про закриття за ініціативою банку (філії Херсонського обласного управління) від 11 листопада 2013 року 13 його рахунків, повернути всі списані рахунки до філії банку та відновити реальну вартість заощаджень, їх компенсацію у встановленому порядку; у випадку ухвалення рішення про задоволення позову стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн та понесені збитки у розмірі 10 000,00 грн, а також судові витрати у розмірі 5 000,00 грн та суму будь-якого податку, який може бути стягнутий із нього.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про поновлення закритих за ініціативою відповідача рахунків скасовано. Зобов'язано ПАТ «Державний ощадний банк України» поновити у філії банку Херсонському обласному управлінні рахунки ОСОБА_1 № НОМЕР_4 на суму 0,10 грн, № НОМЕР_5 на суму 1,20 грн, № НОМЕР_6 на суму 3,84 грн, № НОМЕР_7 на суму 0,55 грн, № НОМЕР_8 на суму 0,55 грн, № НОМЕР_9 на суму 1,69 грн, № НОМЕР_10 на суму 0,44 грн, № НОМЕР_11 на суму 0,43 грн, № НОМЕР_12 на суму 0,43 грн, № НОМЕР_1 на суму 0,43 грн, які 11 листопада 2013 року були закриті за ініціативою банку. У іншій частині вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

06 серпня 2018 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови в позові та задовольнити його вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили всі фактичні обставини, що мають значення для справи, не застосували норми закону, що підлягає застосуванню, та ухвалили рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі щодо зобов'язання внести до інформаційно-аналітичної системи «Реєстр вкладників заощаджень громадян» для подальшого отримання виплат рахунки № НОМЕР_1 (2 000 крб), № НОМЕР_2 (10 000 крб), облігації 1982 року на ощадній книжці рахунок № НОМЕР_13 (1 470 грн), сертифікати придбання (5000 крб) на ощадній книжці, рахунок № НОМЕР_3 (5250 грн); здійснення виписки з особового рахунку про рух коштів на рахунку з 12 травня 1987 року по 14 листопада 1992 року (13 рахунків); поновлення закритих за ініціативою банку тринадцяти рахунків; відновлення реальної вартості заощаджень, їх компенсацію у встановленому порядку; стягнення компенсації моральної шкоди в сумі 5000,00грн.;

Таким чином, справа № 766/9646/16-ц не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 766/9646/16-ц є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються і на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування рішення про закриття банківських рахунків, покладення зобов'язань та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат