Справа №2-841/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Білінської Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_2 по цивільній справі ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_2 в частині не зняття арешту 23.04.2014 року, накладеного 22.03.2013 року на майно ОСОБА_1 та зобов"язати вчинити дії щодо зняття арешту. В обгрунтування скарги ОСОБА_1 вказав, що постановою державного виконавця Бовсунвського М.М. від 22.03.2013 року на все майно ОСОБА_1 було накладено арешт. Проте, при винесенні державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 23.04.2014 року не було вирішено питання про зняття арешту з майна боржника, чим порушено вимоги ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції саном на 2014 рік). Таку бездіяльність державного виконавця скаржник вважає непраомірною.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Позивач та старший державний виконавець в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2012 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок ДТП задоволено та вирішено, зокрема, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили 30.03.2012 року, позивачу було видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Товкача Р.В. від 18.03.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа 2-841, виданого 13.03.2013 року.

Постановою старшого державного виконавця Товкача Р.В. від 22.03.2013 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах суми стягнення 15000,00 грн.

В подальшому, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майно виявились безрезультатними, старшим державним виконавцем Бовсунівським М.М. 23.04.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Станом на день винесення постанови від 23.04.2014 року був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 28.05.1999 року.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Пунктом другим ч. 1 ст. 47 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» передбачалось, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином Законом визначено, що підставою для знаття арешту з майна боржника є повернення виконавчого документу стягувачеві. Саме державний виконавець при вирішенні питання про повернення виконавчого документа стягувачеві має зняти арешт, накладений на майно боржника.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, державним виконавцем Бовсунівським М.М., не було у встановленому порядку знято арешт з майна, відомості про те, що в виконавче провадження відновлено та на даний час вчиняються виконавчі дії щодо виконання рішення суду, відсутні. Не зняття арешту з майна боржника є безпідставним обмеженням його майнових прав.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та наявність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 258, 259- 261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_2 по цивільній справі ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок ДТП - задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо не зняття арешту, накладеного 22.03.2013 року на майно ОСОБА_1 неправомірною.

Зобовязати уповноважених осіб Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції в Житомирській області вичнити дії щодо зняття арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Товкача Р.В. від 22.03.2013 року, на все майно боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира, протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман