Справа № 404/5099/18
Номер провадження 2/404/2937/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Кі ровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Проскурня О.О.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини; відповідно до вимог п. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановлених законом.

Вимоги мотивує тим, що перебувала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання народився син- Шимчук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення стосунків та спільного проживання з відповідачем, неповнолітній син залишився проживати з нею. Після припинення спільного проживання, відповідач добровільно приймав участь у деяких витратах на утримання їх неповнолітнього сина. Так, самостійно проводив оплату витрат пов'язаних з перебуванням дитини у дошкільному навчальному закладі, а також проводив оплату внесків до навчального закладу, у якому син навчається. В середньому ОСОБА_2 витрачав щомісячно на утримання дитини десь до 700 грн. та вважав, що цих коштів достатньо для забезпечення потреб сина. Грошових коштів за червень-липень 2018 року не надавав. На даний час всі питання забезпечення та утримання сина вирішуються нею особисто. Знаючи, що дитина потребує постійної матеріальної допомоги, витрат повязаних з розвитком його здібностей, витрат повязаних з придбанням одягу, витрат повязаних з перебуванням у навчальному закладі, лікування, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Крім того, дитина хворіє, перебуває під наглядом нейрохірурга дитячої консультативної поліклініки. Лікування потребує постійних витрат, які несе сама. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, 14.09.2018 року подав відзив. Вважає, що буде доцільним стягнення із нього на користь позивачки на утримання сина аліментів у розмірі 1/6 частини від його доходу, оскільки після припинення спільного проживання та стосунків із позивачкою продовжує надавати їх сину матеріальну, моральну допомогу, активно приймає участь у його житті, лікуванні. Стягнення із нього аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу буде суперечити обов'язку обох батьків утримувати свою дитину. Просив врахувати, що він є фактично безробітним, але кожний місяць матеріально забезпечує сина згідно своїм можливостям.

Заслухавши виступи представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, на даний час проживають окремо. Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого записано відповідача та який після припинення шлюбних стосунків проживає з матір»ю (а.с.7,8).

Судом також з»ясовано, що домовленості між сторонами про форму, розмір та участь відповідача в утриманні сина після припинення цивільного шлюбу не досягнуто, договір між ними про сплату аліментів на дитину, в порядку ст. 189 СК України, не укладався.

Підстави для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину (ст. 188 СК України) відсутні.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 грн., з 1 липня - 1777 грн., з 1 грудня - 1853 грн., а для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.

Встановлюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З письмових доказів, наданих відповідачем вбачається, що останній офіційно не працевлаштований, однак періодично надає матеріальну допомогу на утримання сина. Разом з тим, є фізично здоровою людиною, працездатним, інших дітей, крім сина на утриманні не має.

Таким чином, суд приходить до висновку що заявлений позов підлягає задоволенню, та з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2018 року до 15 вересня 2026 року.

При цьому, слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, посилання позивача про те, що дитина потребує матеріальної допомоги, пов'язаної із розвитком здібностей, хворіє, і нею витрачаються кошти на лікування, у разі їх доведення, є підставою для застосування інших норм СК України, зокрема, про участь у додаткових витратах.

У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує також з відповідача 704,80 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 81,141, 263-265, 268,430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2018 року до 15 вересня 2026 року.

Рішення, в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Повне судове рішення складено 28 .09.2018 року.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда