Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3332/18
Провадження № 2/191/978/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.12.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухар Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
29.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку уточнивши та обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач ОСОБА_1 є власником жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14.
21 червня 2005 року після відбуття кримінального покарання був зареєстрований у вищезазначеному будинку її син ОСОБА_2, але жодного дня в ньому не проживав.
Цього ж року відповідач виїхав у невідомому їй напрямку, останнє відоме їй місце його проживання це Російська Федерація.
Відповідач у спірному будинку не проживає більше шести місяців, не несе витрат по утриманню спірного будинку, не приймає участі у спільному побуті.
Враховуючи вищевикладене, просить суд, визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14 та зняти з реєстраційного обліку .
До початку проведення судового засідання представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.1995 року ОСОБА_1 є власником будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14 ( а.с. 5).
Відповідно до реєстраційного посвідчення та технічного паспорту на вищезазначений будинок виданих Синельниківським БТІ власником будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14 значиться позивач у справі ОСОБА_1 ( а.с. 6, 9 -10).
В Довідці виданій виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 16. 08.2018 року № 294 зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Квітнева), 14, але фактично за вказаною адресою не проживає ( а.с.11).
Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного облікупідлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється безпосередньо на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, тому дана вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
На підставі викладеного, ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280- 289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського (Квітнева), буд. 14.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_4