Номер провадження: 22-ц/785/3745/18
Номер справи місцевого суду: 1512/9596/2012
Головуючий у першій інстанції Непорада М. П.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря - Урум Т.В.

з участю: боржника ОСОБА_2 і її представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2012 року (суддя Непорада М.П.) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі за поданням державного виконавця, заступника начальника першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, стягувач ПАТ «ВіЕйБі Банк»,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

13.07.2012 року, державний виконавець, заступник начальника першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. (далі-держвиконавець ВДВС) звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Подання обґрунтоване тим, що в провадженні ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-644/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 04.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» (далі-Банк) грошової суми у розмірі 14 852,49 гривень і виконавчого листа про стягнення на користь Банка грошової суми у розмірі 268,52 гривень. Постанови про відкриття виконавчих проваджень прийняті 05.04.2012 року, боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду протягом 7 днів з моменту винесення постанов і з попередженням про примусове виконання.

Боржник не виконала рішення суду, а представник Банка подав заяву про направлення подання до суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Посилаючись на те, що станом на час звернення із поданням боржник вимоги держвиконавця ВДВС не виконав і ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, держвиконавець ВДВС просив подання задовольнити.

Держвиконавець ВДВС не приймав участі у судовому засіданні 17.09.2012 року, а боржник ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення подання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2012 року подання задоволено, суд тимчасово обмежив у праві виїзду за кордон ОСОБА_4 без вилучення паспортного документу, до виконання нею зобов'язань відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2011 року.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_4 просить ухвалу суду від 17.09.2012 року скасувати, посилаючись на незаконність ухвали суду.

Апеляційна скарга боржника ОСОБА_2 зазначає наступне: встановлення обмеження у праві виїзду обмежує її право свободи пересування та вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, зокрема нещодавно у неї померла родичка, яка проживала за межами України і вона не змогла прийняти участь у її похованні; громадянина може бути тимчасово обмежено у праві виїзду лише в разі встановлення факту ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду; жодних доказів того, що вона ухилялась від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, суду не надано; матеріали справи не містять доказів того, що держвиконавець виходив на місце мешкання боржника і встановлював майно боржника.

ІІІ.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

05.04.2012 року, за заявою представника Банка, на підставі постанови держвиконавця ВДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-644/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 04.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Бнака грошової суми у розмірі 14 852,49 гривень і виконавчого листа про стягнення на користь Банка грошової суми у розмірі 268,52 гривень.

13.07.2012 року до суду першої інстанції звернувся держвиконавець ВДВС із поданням про обмеження боржника ОСОБА_2 у прав виїзду за межі України з підстав ухилення від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду (а.с.1-3).

На підтвердження доводів подання щодо ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, держвиконавець ВДВС додав 2 копії виконавчих листів від 04.11.2011 року, 2 копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2012 року і копію заяви представника Банка про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2012 року (а.с.4-8).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконавчі провадження №№ 322811439 і 32281564 з примусового виконання виконавчого листа №2-644/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 04.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банка грошової суми у розмірі 14 852,49 гривень і виконавчого листа про стягнення на користь Банка грошової суми у розмірі 268,52 гривень перебували на виконанні ВДВС у 2012 році.

Згідно повідомлення ВДВС від 18.04.2018 року №15/9541 на звернення ОСОБА_2, 27.06.2012 року держвиконавцем ВДВС, на підставі ст. 40 ч.1 п.5 Закону України «Про виконавче провадження», у зазначених виконавчих провадженнях прийняті постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, а матеріали виконавчих проваджень передані на зберігання до архіву.

Станом на квітень 2018 року, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби від 25.12.2008 року №2274/5, у зв'язку із закінченням строків зберігання, виконавчі провадження №№ 322811439 і 32281564 з примусового виконання виконавчого листа №2-644/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 04.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банка грошової суми у розмірі 14 852,49 гривень і виконавчого листа про стягнення на користь Банка грошової суми у розмірі 268,52 гривень, - знищені.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання і тимчасово обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту виходив з того, що надані держвиконавцем ВДВС матеріали свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, що є підставою для тимчасового обмеженняу праві виїзду за межі України (а.с.14).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням виконавчого органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ст. 377-1 ч.ч.1,2 ЦПК України у редакцій, чинній на час прийняття ухвали).

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням (ст. 11 ч.2 п.18 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час прийняття ухвали).

Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості за сплати аліментів (ст. 6 ч.1 п.5 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну»).

Наведене свідчить про те що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб).

На час звернення держвиконавця ВДВС до суду із поданням (13.07.2012 року), 27.06.2012 року, держвиконавець ВДВС, відповідно до ст. 40 ч.1 п.5 Закону України «Про виконавче провадження», прийняв постанови про повернення виконавчих документів стягувачу - Банку, а матеріали виконавчих проваджень передав на зберігання до архіву.

Суд першої інстанції, всупереч вимог закону, належним чином не з'ясував обставини справи і не встановив факт ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Приєднані до матеріалів подання 2 копії виконавчих листів від 04.11.2011 року, 2 копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2012 року і копію заяви представника Банка про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2012 року не є тими достатніми доказами, які можуть свідчити про факт ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Разом з тим, факт ухилення боржника мав відбутись і вбачатись саме із матеріалів виконавчого провадження, тобто станом на червень-липень 2012 року.

Суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, має з'ясувати чи дійсно боржник свідомо ухилявся від виконання зобов'язань.

Сам по собі факт існування у боржника заборгованості по зобов'язанню перед стягувачем не є підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є оціночним поняттям і доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається на держвиконавця, який ініціює питання встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Матеріали справи не містять жодного належного, допустимого і достатнього доказу на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

Станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції можливість з'ясувати обставини справи, зокрема, встановити факт ухилення боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, втрачена, оскільки у зв'язку із закінченням строків зберігання, виконавчі провадження №№ 322811439 і 32281564 з примусового виконання виконавчого листа №2-644/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 04.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банка грошової суми у розмірі 14 852,49 гривень і виконавчого листа про стягнення на користь Банка грошової суми у розмірі 268,52 гривень, - знищені.

Приймаючи до уваги, що станом на час прийняття постанови матеріали справи не містили належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на неї рішеннями суду, суд неповно з'ясував обставини справи і висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення подання держвиконавця ВДВС.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні подання.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч. 1 п.п.1-4 ЦПК України).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду Одеської області від 17 вересня 2012 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України -скасувати.

Відмовити державному виконавцю, заступнику начальника першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 17.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова