Провадження № 2/761/1907/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «НТП «Український центр нерухомого майна», згідно якого просила суд: стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її користь 148 295,00 грн., що включає: 127 295,00 грн. - відшкодування матеріальної шкоди; 9 000,00 грн. - послуги за проведення експертного дослідження; 12 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди; стягнути з ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1 532,96 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в вересні 2016 року в будинку №10 по вул. Артема в м.Києві відбулося залиття квартири №10 (надалі - квартира), яка належить позивачці на праві власності.

При цьому, позивачка вказує, що згідно з Висновком експертного дослідження №31/03/17-1, проведеного на її замовлення, залиття квартири №10 відбулося внаслідок потрапляння рідини до вказаної квартири через перекриття з вищерозташованої квартири, а саме квартири №14, що належить відповідачам на праві власності.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідно до Висновку експертного дослідження розмір матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири, становить 127 295,00 грн., позивачка, з урахуванням вартості проведеної експертизи в розмірі 9 000,00 грн., просить стягнути ці кошти з власників квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Крім того, оскільки на протязі 10 місяців позивач вимушений миритися з неможливістю користування квартирою, яка є непридатною для проживання після залиття її з квартири №14, тобто зазнає фізичні та духовних страждань внаслідок значного пошкодження власного майна, остання вважає, що їй було завдано відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 12 000,00 грн.

Також, позивачка зазначила, що бездіяльністю ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» щодо тривалого нереагування на відповідні звернення щодо проведення обстеження квартири, їй також було завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінила в 5 000,00 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 16.11.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

22.12.2017 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, згідно зі змістом яких ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Так, зокрема відповідач зауважує, що висновок експертного дослідження, на який позивачка посилається у своїй позовній заяві, не може вважатися належним доказом на підтвердження заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, адже експерт, який складав вказаний висновок, не оглядав її квартиру на предмет встановлення причини залиття квартири позивачки.

28.12.2017 року на адресу суду надійшли доповнення відповідача ОСОБА_2 до заперечень.

Ухвалою суду від 22.03.2018 року розгляд справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження.

27.03.2018 року на адресу суду надійшов відзив ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні пред'явлених до нього вимог, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність.

11.05.2018 року на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який ухвалою суду від 14.05.2018 року було повернуто заявникові.

13.06.2018 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду клопотання про залучення до матеріалів справи ксерокопій висновку експертного дослідження №02/05/18-1 від 02.05.2018 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири АДРЕСА_2. 23.08.2018 року вказане клопотання було задоволено судом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Представник відповідача ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» Бараболя В.І. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістили.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 (надалі - квартира №10), є ОСОБА_1, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія Договору дарування квартири від 25.04.2008 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П. та зареєстрованого в реєстрі за №1758.

Відповідно до Акту від 16.01.2017 року, складеного комісією з представників ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» 16.01.2017 року було проведено обстеження квартири №10, під час якого виявлено наступні пошкодження: коридор - на стелі відшарування шпалер площею 7,0 кв.м., на стінах відшарування шпалер площею до 16,0 кв.м., на підлозі дубовий паркет деформований на площі до 10,0 кв.м.; житлова кімната площею 18,7 кв.м. - на стелі по художньому розпису сухі сліди чорного кольору до 12,0 кв.м., на стінах відшарування шпалер площею до 12,0 кв.м., на підлозі дубовий паркет деформований на площі 9,0 кв.м.; житлова кімната площею 18,2 кв.м. - на стелі по художньому розпису сухі сліди чорного кольору площею до 18,0 кв.м., на стінах відшарування шпалер площею 22,0 кв.м., на підлозі дубовий паркет деформований на площі 11,0 кв.м.; ванна площею 2,0 кв.м. - на стелі по клейовому пофарбуванню сухі сліди жовтого кольору площею до 2,0 кв.м.

При цьому, як зазначено у вищенаведеному Акті, для встановлення причин пошкоджень в квартирі №10 було обстежено вище розташовану квартиру №14 зазначеного житлового будинку, під час якого було встановлено, що інженерні мережі знаходяться в задовільному технічному стані, протікань сантехнічного обладнання та слідів пошкоджень від затікання на стінах і підлозі не виявлено.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення в частині пред'явлених вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказує, що саме з вини відповідачів, як власників квартири №14, яка розташована над її квартирою, відбулося залиття останньої.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

В обґрунтування розміру завданої матеріальної шкоди та необхідності її стягнення саме з власників квартири №14, позивачка посилається на Висновок експертного дослідження №31/03/17-1, складеного 31.03.2017 року судовим експертом Шкребтій В.Г. за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за її замовленням.

Так, як вбачається зі змісту вказаного Експертного дослідження, судовий експерт відповідаючи на питання щодо причин залиття квартири №10, дійшов Висновку, що залиття квартири №10 відбулося внаслідок потрапляння рідини до вказаної квартири через перекриття з вище розташованої квартири.

Разом з тим, відповідно до змісту Експертного дослідження №02/05/18-1, складеного 02.05.2018 року тим же судовим експертом Шкребтій В.Г. за замовленням відповідача ОСОБА_2, враховуючи результати обстеження приміщень квартири №14 та вид оздоблювальних матеріалів, застосованих під час її опорядження, експерт дійшов висновку про можливість твердження, що на момент проведення дослідження будь-яких ознак затоплення (залиття) квартири №14 не виявлено, а ремонтні роботи за останні два-три роки у цій квартирі не проводилися.

При цьому, як вбачається з даних технічних паспортів квартир позивачки та відповідачів, над квартирою позивачки, окрім квартири №14 відповідачів, розташована ще одна квартира, яка експертами та працівниками житлово-експлуатаційної організації на предмет залиття не оглядалася.

В свою чергу, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, положеннями ч.1 ст. 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

В даному випадку, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд, зважаючи на встановлені обставини справи, приходить до висновку, що позивачкою не доведено вини відповідачів, як власників квартири №14, в заподіянні шкоди її майну, та, як наслідок, у заподіянні їй матеріальної та моральної шкоди, спричинених вказаним залиттям.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за безпідставністю та недоведеністю.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, як зазначено в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги до ПП «НТП «Український центр нерухомого майна», позивачка, як на підставу для їх задоволення, посилалася на те, що протягом 5 календарних місяців відповідач залишав поза увагою її неодноразові звернення щодо необхідності проведення обстеження залиття квартири, що, в свою чергу, спричинило їй значних моральних страждань.

Проте вказані твердження позивачки щодо бездіяльності відповідача в повному обсязі спростовуються наявними в матеріалах актами від 24.10.2016 року та 14.12.2016 року, з яких вбачається, що позивачка не надавала доступу до своєї квартири для проведення відповідного обстеження, тобто саме своїми власними діями створила перешкоди для доступу працівників обслуговуючої організації до квартири для проведення обстеження та складання акту.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували вищенаведений висновок суду, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, як безпідставні та недоведені належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 27.08.2018 року.

Суддя: