СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/585/18
Провадження №2/547/313/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, Г.О.Кондратенко, ОСОБА_6,

представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, Г.О.Кондратенко, ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про виділ у натурі із спільної часткової власності в окремий обєкт нерухомого майна належні позивачам ідеальні частки у спільній частковій власності, стягнення компенсації з відповідачів за відхилення від ідеальних часток, припинення права спільної часткової власності позивачів,

ВСТАНОВИВ:

ОПИС

У травні 2018 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, яким просили:

- виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий обєкт нерухомого майна належні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 2/10 частини нежитлового приміщення, що знаходиться по вул. Незалежності, 69, смт. Семенівка Семенівський район Полтавська область (загальна площа 82,7 кв.м. та складаються з приміщення першого поверху: 1-6, площею 13,2 кв.м.);

- стягнути компенсацію у розмірі 16749,06 грн за відхилення від ідеальних часток у нежитловому приміщенні з усіх відповідачів у рівних частках;

- припинити право власності на 1/10 спільної часткової власності ОСОБА_2;

- припинити право власності на 1/10 спільної часткової власності ОСОБА_1;

- стягнути судові витрати з відповідачів на користь позивачів у рівних частках.

В обґрунтування позову вказано, що кожному із позивачів на праві власності належить 1/10 частка нежитлового приміщення за адресою вул. Незалежності, 69, смт. Семенівка Семенівський район Полтавська область, загальною площею 82,7 кв.м. Є технічна можливість виділу в натурі частки позивачів з обєкта нерухомого майна.

Вартість усього спірного приміщення складає 414715,00 грн, його площа 82,7 кв.м. Ідеальна частка кожного із співвласників 8,27 кв.м., ідеальна частка двох позивачів 16,54 кв.м., а площа приміщення 1-6, на яке претендують позивачі 13,2 кв.м. Тому позивачі просять стягнути компенсацію за різницю відхилення від ідеальних часток у 3,34 кв.м., що у грошовому еквіваленті становить 16749,06 грн.

Позивачі позовні вимоги підтримали, мають намір у подальшому, де зараз вікно, робити окремий вхід у виділену їм кімнату.

Представник позивачів позов підтримала, вказала, що позивачі бажають виділити в натурі належну їм частку у спільній частковій власності. Частка кожного з позивачів складає 1/10 ідеальної частки або по 8,27 кв.м. ідеальної частки. Кімната 1-6 має площу 13,2 кв.м., тому кожен із співвідповідачів повинен сплатити позивачам різницю у надлишковій площі 3,34 кв.м., що складає 16749,06 грн. Відповідачі не погоджуються на добровільне виділення цієї кімнати та зменшення їх ідеальних часток права власності щодо всього нежитлового приміщення. Позивачі мають висновок щодо можливості виділення спірної кімнати в окреме приміщення, це приміщення має окремий вхід. Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна складений належною особою та у належній формі.

Ніхто з відповідачів відзив не подав.

ОСОБА_13ОСОБА_11, ОСОБА_5, Г.О.Кондратенко, ОСОБА_6 заперечували проти позову, не бажають сплачувати різницю площі нерухомого майна та зменшення своїх часток. Вони згодні на використання позивачами спірної кімнати без зміни часток у праві власності на все спірне приміщення. Не перешкоджають доступу до приміщення. Коли позивач ОСОБА_14 прийшла з юристом, відповідачі погодилися на використання позивачами спірної кімнати, проте позивачі звернулися до суду не дочекавшись підписання відповідного договору.

Представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, Г.О.Кондратенко, ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечував проти позову. Вказав, що є значно більше варіантів поділу спільного приміщення, але позивачі обрали той, який не влаштовує відповідачів, оскільки зменшить частку кожного із відповідачів у обєкті спільної часткової власності. У справі відсутній висновок експерта щодо технічної можливості виділення спірної кімнати в окремий обєкт нерухомого майна; не доведено можливість влаштування до нього окремого входу; неможливо зробити окремий вхід на місці вікна, оскільки вікно розташоване у несучій стіні; наданий позивачами висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна не містить посилання на нормативні документи і складений неналежною особою; висновок вказує на наявність окремого виходу, але такий вихід відсутній, оскільки є виходом у інше приміщення, а не на двір чи у коридор. Упорядник висновку не врахував можливості підведення комунікацій, опалення, електропостачання тощо.

Відповідачі не проти використання кімнати позивачами за умови сплати відповідної частки витрат за усе приміщення.

ОСОБА_15Рудий, ОСОБА_11, ОСОБА_9 у судове засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності; позов не визнали, оскільки є можливість укладення між сторонами договору про поділ майна (а.с. 80-82).

Неявка відповідачів ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_9 відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

МОТИВИ

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що спірне нежитлове приміщення за адресою вул. Незалежності, 69, смт. Семенівка Семенівський район Полтавська область, загальною площею 82,7 кв.м. належить на праві спільної часткової власності по 1/10 частці позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_9, Г.О.Кондратенко, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а відповідачеві ОСОБА_5 2/10 частки. ОСОБА_16ОСОБА_5 отримала як подарунок від своєї сестри ОСОБА_17 належну ОСОБА_17 на праві власності 1/10 частку (а.с. 10-18).

Інвентаризаційна вартість усього приміщення складає 414715,00 грн (а.с. 18).

Частки сторін не визначено у натурі, вони є ідеальними.

ОСОБА_16 до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

ОСОБА_16 до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

ОСОБА_16 до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Саме порушення останніх є підставою для застосування судом конкретного способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченого законом. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій" складено висновок № 312 від 01.02.2018 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна обєкта нерухомості власникам ОСОБА_1 і ОСОБА_18, що складається з нежитлового приміщення 1-6 площею 13,2 кв.м.; земельна ділянка не приватизована; за технічними показниками 2/100 частина обєкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 19).

Будь-якого іншого доказу щодо можливого поділу первинного обєкта нерухомого майна площею 82,7 кв.м. до суду не надано.

Відповідачі заявою від 21.06.2018 просили "відізвати позов про відкрите провадження у справі", оскільки позивачі не зверталися до них офіційно; вже вирішено виділити позивачам окрему кімнату площею 13,7 кв.м. (а.с. 75).

До заяви додано примірник протоколу зборів співвласників перукарні від 18.06.2018, згідно якого сторони, як співвласники спірної будівлі, одноголосно вирішили виділити позивачам кімнату 13,7 кв.м., які є в наявності, та із загальної площі 2,84 кв.м., що в натурі становитиме 16,54 кв.м. (а.с. 76).

Відповідачі письмово повідомили позивачів про незгоду зі сплатою компенсації та заперечення проти позову (а.с. 77).

ОСОБА_16 до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак суд погоджується з доводами присутніх у судовому засіданні відповідачів та їх представника, що наданий позивачами до суду висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна Приватного підприємства "Бюро послуг та консультацій" № 312 від 01.02.2018 не відповідає вимогам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55.

Щонайменше вказаний висновок ПП "Бюро послуг та консультацій" всупереч вимогам п. 3.10 згаданої Інструкції має лише два можливих цільових призначення: для (1) укладення договору про виділ в натурі частки з об'єкта нерухомого майна або (2) договору про виділ частки з об'єктів нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

Натомість позивачі просять суд застосувати висновок з іншою метою.

Суд зазначає, що при вирішенні справ відповідної категорії висновок технічної експертизи, дозвіл виконавчого комітету місцевої ради та, у необхідних випадках, висновки органів державного архітектурно будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції, тощо на підтвердження технічної можливості переобладнання будинку мають бути подані суду до постановлення рішення у справі.

ОСОБА_16 доказів не надано, перешкод у їх наданні у позивачів не було.

Обираючи варіант виділу (поділу) серед інших, суду, з метою оптимального урахування прав сторін, слід надавати перевагу варіантам, що у найбільшій мірі відповідають ідеальним часткам співвласників та передбачають як найменші перебудови і переобладнання нерухомості, так і виплату на користь сторони найменшого розміру компенсації за зменшення належної їй частки у спільній власності. З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Крім того, слід враховувати положення постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7. У пункті 7 постанови Пленуму ВСУ вказано, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділена відокремлена частина будинку, яка відповідає розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасникові спільної власності, частка якого зменшилася. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він провадиться за наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). При поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Верховний Суд України у правовій позиції у справі № 6-12цс13, постанова від 03.04.2013, вказав, що у тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Верховний Суд України у правовій позиції у справі № 6-1443цс16, постанова від 16.11.2016, вказав, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Суд окремо зазначає, що жоден із відповідачів не згоден на сплату та/або стягнення грошової компенсації як різниця вартості ідеальних часток, відповідачі вказують на відсутність відповідних коштів; позов не містить розміру компенсації щодо кожного із відповідачів, тобто відповідна позовна вимога є неконкретизованою; можливе задоволення позову змінить (припинить) основний (первинний) обєкт нерухомого майна (зменшить його загальну площу), змінить ідеальні частки усіх відповідачів у обєкті нерухомого майна, що "залишиться після виділу" часток позивачів, однак позивачі відповідні позовні вимоги щодо зміни ідеальних часток відповідачів не висувають.

Суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог; можливе задоволення позову без визначення ідеальних часток відповідачів у обєкті нерухомого майна, що "залишиться", порушить права відповідачів.

Суд повторно зазначає, що предметом позовних вимог не є у т.ч. зміна розміру часток співвласників, що залишилися (відповідачів), після виділення в натурі (в окремий обєкт цивільних прав) позивачам частини спірного обєкта нерухомого майна.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Ураховуючи зазначене, оцінивши надані учасниками справи та їх представниками докази, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позову та відмовляє у позові повністю.

Водночас суд зазначає, що зі змісту пояснень сторін та їх представників, протоколу зборів співвласників, письмових заяв відповідачів вбачається, що сторонами фактично вже досягнуто згоди щодо безперешкодного використання позивачами частини приміщення за адресою вул. Незалежності, 69, площею 13,2 кв.м. Одним із можливих способів захисту прав позивачів є виділення їм у власність у позасудовому порядку приміщення 1-6 площею 13,2 кв.м. та відчуження ними на користь відповідачів "надлишку" відповідної частини ідеальної частки площею 3,34 кв.м. (наприклад безоплатне); укладення окремого договору щодо використанян позивачами приміщення 1-6 площею 13,2 кв.м. без зміни розміру ідеальних часток співвласників; тощо.

ОСОБА_16 до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з урахуванням відмови у позові, сплачений позивачами судовий збір не покладається на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (через Семенівський районний суд Полтавської області).

Позивач ОСОБА_8, Полтавська обл., Семенівський район, смт. Семенівка, пров. Український, 25, РНОКПП НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_14, Полтавська обл., Семенівський район, смт.Семенівка, вул. Пушкіна, 57, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_4,Полтавська обл., Семенівський район, с.Паніванівка, вул. Перемоги, 50, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_9, Полтавська обл., Семенівський район, смт.Семенівка, вул. Перемоги,17, РНОКПП НОМЕР_4.

Відповідач ОСОБА_5, Полтавська обл., Семенівський район, смт.Семенівка, вул. Миру, 22, РНОКПП НОМЕР_5.

Відповідач ОСОБА_10, Полтавська обл., Семенівський район, смт.Семенівка, вул. Перемоги, 17, РНОКПП НОМЕР_6.

Відповідач ОСОБА_6,АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_7.

Відповідач ОСОБА_11,Полтавська обл., Семенівський район, с.Паніванівка, вул. Перемоги,50, РНОКПП НОМЕР_8.

Відповідач - ОСОБА_12, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_9.

Суддя В.Ф.Харченко

Повний текст рішення складено 11.07.2018.