Дата документу 22.08.2018 Справа № 545/1988/18
Провадження №2/554/2828/2018
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2018 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, як правонаступника приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно; треті особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, як правонаступника приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно; треті особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. У позові позивач просить скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно громадську будівлю А-3 за адресою: м.Полтава, проспект Першотравневий, 17 б, загальною площею 931,6 кв.м за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 16976306) проведену на підставі рішення від 19.10.2016 року ідн.№319382245 субєкта владних повноважень державного реєстратора державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.08.2018 року зазначена позовна заява передана на розгляд за правилами виключної підсудності до Октябрського районного суду м.Полтави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Правові відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(далі - Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п.7 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», державна реєстрація є одним із способів впливу держави на формування та розвиток публічно-правових відносин.

Крім того, згідно п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» встановлено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-IV"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зі змісту статті 2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями ч. 1ст. 19 ЦПК України законодавець чітко визначив юрисдикцію загальних судів за предметним складом спірних правовідносин, зокрема те, що вимоги стосовно реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства за умови, якщо такі вимоги є похідними від основної вимоги щодо спору стосовно такого майна або майнових прав. Отже, при відсутності спору щодо майна або майнових прав самостійна вимога стосовно реєстраційних дій не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до місцевого загального суду для вирішення в порядку цивільного судочинства позову про скасування реєстраційної дії. Предмет спору стосовно майна або майнових прав відсутній, тобто заявлена вимога щодо реєстраційної дії є основною, а не похідною від спору стосовно такого майна або майнових прав. При цьому, суд зазначає, що юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», до якого заявлені вимоги, не відноситься до уповноважених осіб, які здійснюють державну реєстрацію права власності на обєкти нерухомого майна та відповідно не скасовує її реєстрацію.

Вимоги позивача ґрунтуються на презумпції протиправності дій державного реєстратора як субєкта, наділеного владними повноваженнями, у звязку з недотриманням порядку здійснення державної реєстрації. Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який в межах спірних правовідносин діє як субєкт владних повноважень.

Оскільки, в даному випадку позивач просить суд захистити його порушене право шляхом скасування державної реєстрації майна, тобто в даному випадку спірні правовідносини виникли виключно щодо реєстраційних дій та відповідна вимога в позовній заяві є основною, а не похідною від спору щодо такого права або майнових прав, то фактично за змістом позовних вимог подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилом ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч.1цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, як правонаступника приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, оскільки позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України роз'яснити позивачу, що розгляд справ у спорах, зокрема фізичних осіб щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, віднесено до юрисдикції адміністративних судів (п. 1 ч. 1ст. 19 КАС України). При цьому, суд зазначає, що у таких спорах відповідачем не може бути юридична особа, яка не відноситься до кола уповноважених осіб, які здійснюють державну реєстрацію права власності на обєкти нерухомого майна та відповідно не скасовує її реєстрацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,186,258-261,353 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, як правонаступника приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно; треті особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення, безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя: А.М.Чуванова