Провадження №2/200/1110/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по аліментам, додатковим витратам, з урахуванням індексу інфляції, неустойки та пені, -

В С Т А Н О В И В:

21.08.2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана позовна заява.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.09.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У цьому шлюбі у сторін народились діти Михайло, 07.10.2007 року та Іван, 04.07.2010 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх синів. Рішення набрало законної сили 22.03.2016 року. Відповідно до умов Договору між батьками щодо встановлення місця проживання та здійснення батьківських прав і виконання батьківських обовязків від 24.11.2016 року, відповідач зобовязався виконувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016 року, але аліменти не сплачує. В період з 08.07.2015 року до дати подачі даного позову у відповідача виникла заборгованість по аліментах в розмірі 23 774,19 грн. Відповідач добровільно сплатив суму в розмірі 15 830,99 грн., після чого заборгованість склала 7 943,20 грн., яку і просить стягнути позивач на свою користь. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 7 943,20 грн., індексацію в розмірі 1 621,72 грн., заборгованість по додаткових витратах на дітей в розмірі 4 000 грн, інфляцію в розмірі 187,99 грн., 3 %річних в розмірі 44,14 грн. Крім того, просить видати судовий наказ про стягнення з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

22.08.2017 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у даній справі відкрито провадження та призначено судове засіданні.

27.02.2018 року представник відповідача надав до суду відзив на позов та клопотання про закриття провадження у справі в частині видання судового наказу щодо стягнення аліментів на дітей. У відзиві посилається на те, що позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки викладені позивачем обставини не відповідають дійсності та фактично перекручені, вимоги не мають правового підґрунтя та законних підстав для задоволення. Правом встановлення факту заборгованості та обчислення її розміру наділений виключно державний виконавець у разі предявлення виконавчого листа до примусового виконання. Також пеня нараховується державним виконавцем. Також відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей, додаткові витрати на оплату секцій та гуртків, які відвідують діти, навіть у шкільні канікули та коли діти перебувають з батьком. Оскільки вказані грошові кошти були спрямовані на забезпечення потреб дітей, то має місце переплата відповідачем грошових коштів, перерахованих позивачу для утримання дітей. Також з банківських виписок не можна встановити факт перерахування грошових коштів не в повному розмірі, а відтак і не можливо встановити факт утворення заборгованості. Тому відповідач просить вимогу про видачу судового наказу про стягнення аліментів залишити без розгляду, вимоги про стягнення заборгованості по аліментам, заборгованості по оплаті додаткових витрат, інфляційних витрат зі сплати додаткових витрат, річних відсотків залишити без розгляду, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивач в судове засідання не зявилась, зазначила в позові про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст.77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як встановлено судом, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2015р. у справі №200/776/15-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3М розірвано.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.03.2016р. у справі №200/13970/15-ц від 09.03.2016р. з відповідача на корись позивача стягнуто аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 08.07.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчі документи зі стягнення аліментів пред`явлені до виконання у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3. ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Суд не приймає до уваги розрахунок суми заборгованості зі сплати аліментів, здійснений позивачем, як такий, що не відповідає встановленим законом критеріями належності та допустимості. Оскільки, згідно до законодавства, таким доказом є розрахунок, зроблений посадовою особою державної виконавчої служби.

У відповідності до матеріалів справи, позивач не надав належних та допустимих доказів обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених ним вимог.

Разом з тим, у відповідності до здійсненого Соборним відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за ВП 51557227 та ВП 51700762, заборгованість зі сплати аліментів - відсутня.

Враховуючи доведеність матеріалами справи факту відсутності заборгованості відповідача по сплати аліментів, то вимоги про сплату заборгованості не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги дату підписання позовної заяви (15.08.2017р.) та дату відкриття провадження по даній справі (22.08.2017р.), суд звертає увагу на безпідставність нарахування заявлених до стягнення сум за серпень 2017р., оскільки останнім звітним місяцем є липень 2017 року.

Враховуючи недоведеність позивачем факту та розміру заборгованості зі сплати аліментів, то вимоги щодо стягнення пені та інфляційних витрат в зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів не підлягають задоволенню.

Позивачем заявлена вимога про стягнення на підставі Договору щодо здійснення батьківських прав і виконання батьківських обов`язків від 24.11.2016р. заборгованості зі сплати додаткових витрат в розмірі 4000,00грн. за період з 01.12.2016р. по 30.08.2017р. За ініціативою позивача в розрахунок не включено період з 01.06.2017р. по 30.06.2017р. з причини знаходження дітей за місцем знаходження дітей у відповідача.

Згідно ст.185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що випадку стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати.

Виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати полягають у витратах, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти) та які необхідні, щоб забезпечити нормальні умови для життя дитини (шкільне приладдя, підручники, шкільна форма, одяг, взуття та інш.).

Розмір додаткових витрат має визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Позивач не надав належних, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України на підтвердження понесення ним саме додаткових витрат та не надав доказів розміру таких витрат. В матеріалах справи відсутні докази оплати позивачем вартості навчання або відвідування дітьми секцій, гуртків, відсутні докази оплати вартості проходження медичного обстеження та/або проходження призначеного курсу лікування, тощо.

Разом з тим, у відповідності до власноручно складеної позивачем розписки від 09.01.2017р., відповідач передав, а позивач прийняв грошові кошти в сумі 2 500,00грн. за Договором щодо здійснення батьківських прав і виконання батьківських обов`язків від 24.11.2016р. за період грудень 2016р.

Враховуючи ненадання позивачем доказів використання даних коштів за їх цільовим призначенням за період грудень 2016р. червень 2017р., вказана грошова сума є передплатою можливих додаткових витрат, передбачених умовами даного договору, та свідчить про відсутність заборгованості по сплаті додаткових витрат на дітей.

За відсутності документального підтвердження понесення позивачем додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, враховуючи розмір сплачених відповідачем грошових коштів, то як факт заборгованості за даним цільовим призначенням так і розмір такої заборгованості є недоведеним позивачем, а відтак вимоги про стягнення таких сум не підлягають задоволенню.

При цьому суд звертає увагу на те, що оскільки у відповідності до дати підписання позовної заяви та відкриття провадження у справі, останнім звітним місяцем є травень 2017р., то вимога про стягнення грошових коштів за серпень 2017р. заявлена поза межами звітного періоду.

Враховуючи недоведеність заборгованості за основним зобов`язанням, яким визначена заборгованість зі сплати додаткових витрат, то похідні вимоги про стягнення інфляційних витрат та річних відсотків з простроченої суми не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,4,11-13,81,209,265,268 ЦПК України, суддя

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по аліментам, додатковим витратам, з урахуванням індексу інфляції, неустойки та пені відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.