Справа №359/8963/16-ц
Провадження №2/359/120/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Фарелл», про зобовязання виконати договір, а також стягнення пені та упущеної вигоди,

встановив:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що 28 липня 2009 року вона уклала з ДП МОУ «Укрвійськбуд» договір, за яким відповідач зобовязався до 1 жовтня 2010 року закінчити будівництво та ввести в експлуатацію багатоквартирний будинок по вул. Ватутіна, 97 в м. Борисполі, а також передати позивачу свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру №164 в цьому будинку. У випадку неналежного виконання цих зобовязань ДП МОУ «Укрвійськбуд» зобовязався сплатити пеню в розмірі 0,1% від загальної номіналь-ної вартості пакету облігацій за кожен день прострочення. Відповідач так і не закінчив будівництво та не ввів в експлуатацію вказаний багатоквартирний будинок, а також не передав позивачу свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру №164 в цьому будинку. У звязку з цим у нього виникла пеня в розмірі 48839 гривень 4 копійок. Крім того, у звязку з невиконанням договору ОСОБА_1 була позбавлена можливості здавати придбану нею квартиру у відплатну оренду. Ця обставина свідчить про те, що позивачу були заподіяні збитки у виді упущеної вигоди в розмірі 144000 гривень. ДП МОУ «Укрвійськбуд» відмовився добровільно сплатити неустойку та відшкодувати упущену вигоду. Тому ОСОБА_1 просила суд зобовязати відпо-відача виконати договір, а також стягнути з ДП МОУ «Укрвійськбуд» пеню в розмірі 48839 гривень 4 копійок та упущену вигоду в розмірі 144000 гривень.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 неодноразово подавала заяви про зміну розміру позовних вимог (а.с.54-55, 166-167, 192-193): врешті-решт, просить зобо-вязати ДП МОУ «Укрвійськбуд» закінчити будівництво та ввести в експлуатацію багатоквартирний будинок по вул. Ватутіна, 97 в м. Борисполі, передати їй свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру №164 в цьому будинку, а також стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 112223 гривень 4 копійок та упущену вигоду в розмірі 218993 гривень 33 копійок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов в зміненій редакції та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що ДП МОУ «Укрвійськбуд» виконав всі покладені на нього грошові зобовязання, а невиконання договору обумовлено виключно злочинними діями колишнього керівництва ТОВ «ВК «Фарелл». Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року накладений арешт на багатоквартирний будинок по вул. Ватутіна, 97 в м. Борисполі. Крім того, заборонено знищувати, перетворювати та відчужу-вати цей обєкт нерухомого майна. Ця обставина унеможливлює закінчення будівництва багатоквартирного будинку. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 28 липня 2009 року ОСОБА_1 уклала з ДП МОУ «Укр-військбуд» договір (а.с.9-14), згідно з п.2.4.2-п.2.4.4 якого відповідач зобовязався до 1 жовтня 2010 року закінчити будівництво та ввести в експлуатацію багатоквартирний будинок по вул. Ватутіна, 97 в м. Борисполі, а також передати позивачу свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру №164 в цьому будинку. Як вбачається з п.3.2 цього ж договору, у випадку неналежного виконання вказаних зобовязань ДП МОУ «Укрвійськбуд» зобовязався сплатити пеню в розмірі 0,1% від загальної номінальної вартості пакету облігацій за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України у разі порушення зобовязання боржник повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню).

Згідно з ч.1 ст.552 цього ж Кодексу сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Встановлено, що в обумовлений договором строк ДП МОУ «Укрвійськбуд» не виконав наведені вище зобовязання. Тому рішенням Апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року (а.с.92-96) з відповідача на користь ОСОБА_1 була стяг-нута пеня за період часу до 31 серпня 2015 року в розмірі 48705 гривень 60 копійок.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на час нового розгляду цивільної справи відповідач закінчив будівництво та ввів в експлуата-цію багатоквартирний будинок по вул. Ватутіна, 97 в м. Борисполі, а також передав ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру №164 в цьому будинку. Ця обставина свідчить про те, що у ДП МОУ «Укрвійськбуд» знову виникла пеня за інший період часу з 11 листопада 2015 року до 1 березня 2018 року в розмірі 112223 гривень 4 копійок.

Відповідач відмовляється від добровільної сплати неустойки.

З огляду на це суд вважає, що з ДП МОУ «Укрвійськбуд» на користь позивача належить стягнути пеню в розмірі 112223 гривень 4 копійок.

Дійсно, як вбачається з ч.3 ст.550 та ст.617 ЦК України, кредитор не має права на неустойку в разі, якщо порушення зобовязання сталось внаслідок випадку або непере-борної сили. Водночас, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів тощо. У звязку з цим суд критично оцінює посилання представника відповідача ОСОБА_2 на недобро-совісність керівництва ТОВ «ВК «Фарелл». Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченків-ського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року не заборонено закінчення будівництва багатоквартирного будинку по вул. Ватутіна, 97 в м. Борисполі.

За правилом п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік. Зокрема, зі штампу на конверті (а.с.18) вбачається, що ОСОБА_1 предявила позов 11 листопада 2016 року. Це свідчить про те, що вона не пропустила річний строк для стягнення пені за період часу з 11 листопада 2015 року. ОСОБА_1 не повинна нести тягар негативних наслідків тривалого розгляду цивільної справи. У звязку з цим на підставі п.2 ст.49 ЦПК України вона збільшила пеню, розмір якої визначила періодом часу до 1 березня 2018 року.

Водночас, відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як вбачається з ч.2 ст.651 ЦК України, у випадку істотного порушення відповідачем договору ОСОБА_1 має право звернутись до суду лише з вимогою про розірвання договору, а не з вимогою про примусове спонукання ДП МОУ «Укрвійськбуд» до закінчення будівництва та введення багатоквартирного будинку в експлуатацію. Крім того, до введення цього обєкту нерухомого майна в експлуатацію вимоги про передачу свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту на квартиру взагалі є передчасними. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 обрала неналежний та неефективний спосіб захисту її права.

З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволення позову в частині вказаних вимог відсутні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання можуть настати такі правові наслідки, як відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з п.2 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу збитки полягають у доходах, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За правилом ч.1 ст.81 ЦПК України позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 не подала жодного беззаперечного доказу на підтвердження того, що вона мала реальний намір, спрямований на передачу у відплатну оренду квартири АДРЕСА_1. Такий намір не міг навіть виникнути у позивача у звязку з тим, що багатоквартирний будинок, в якому розташо-вується квартира, тривалий час залишається не добудованим. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не довів спричинення йому упущеної вигоди.

З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ДП МОУ «Укрвійськбуд» на користь позивача упущеної вигоди відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_1 належить відмовити також.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Фарелл», про зобовязання виконати договір, а також стягнення пені та упущеної вигоди задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 112223 гривень 4 копійок.

У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду складено в повному обсязі 23 серпня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_3