АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року

м. Рівне

Справа № 559/1841/17

Провадження № 22-ц/787/815/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді : Гордійчук С. О.,

суддів: Ковальчук Н.М.., ОСОБА_1

секретар судового засідання : Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна»,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 лютого 2018 року, ухваленого в складі судді Ралець Р.В., повний текст якого складено 07 лютого 2018 року, у справі №559/1841/17,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений усний договір згідно якого ТзОВ «Амако Україна» зобов'язалося поставляти відповідачу запасні частини для сільськогосподарської та будівельної техніки та обладнання, комерційних автомобілів, причепів, автохімію, мастила (оливи), покришки, супутні товари для вищезазначеної техніки, а ОСОБА_2 мав приймати товар та оплачувати його. Вважає, що на підставі такої усної домовленості у сторін виникли взаємні права та обов'язки, оскільки позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 15986,79 грн., що підтверджується видатковими накладними, однак оплату за вказаний товар не провів. Зазначає, що на претензію про сплату боргу від 09 серпня 2017 року ОСОБА_2 не відреагував, заборгованість не сплатив, а тому просить стягнути зазначені кошти з відповідача .

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 лютого 2018 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що товарні накладні видані ОСОБА_2 на особисте отримання товарно-матеріальних цінностей. Будь-яких доказів того, що вказані накладні відповідач не видавав та не підписував, матеріальні цінності не купував та не отримував, ТзОВ «Амако Україна» не надано. Нестача матеріальних цінностей чи грошових коштів за їх реалізацію відповідачу актами перевірки чи ревізією фінансово господарської діяльності товариства не задокументовано. Суд також виходив з того, що договірні відносини між сторонами з реалізації товарно-матеріальних цінностей мали місце лише на підставі усного договору, будь-який письмовий договір між сторонами не укладався.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Амако Україна» вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт, стверджує, що відповідач отримав в нього товар на загальну суму 15986,79 грн. та на підтвердження цього наддав видаткові накладні, які є належними та допустимими доказами отримання товару. Вказує, що суд не врахував, що такі накладні засвідчують факт здійснення господарських операцій, оскільки вони відображені в облікових регістрах за звітні періоди в яких вони були здійснені.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Установлено , що відповідач перебував у трудових відносинах із позивачем з 22 грудня 2009 року по 31 серпня 2016 року та працював на посаді торговельного представника з продажу запасних частин рівненського сервісного центру.

22 грудня 2009 року із ОСОБА_2 був укладений договір про індивідуальну матеріальну відповідальність.

Звертаючись із позовними вимогами, позивач як на доказ наявності договірних зобовязань та невиконання їх відповідачем покликався на видаткові накладні від 21.08.2014 року на суму 501,48 грн., від 05.09.2014 року на суму 2575,20 грн., від 18.09.2014 року на суму 928,97 грн., від 04.11.2014 р. на суму 600 грн., від 11.11.2014 на суму 3500,40 грн. та від 29.05.2014 на суму 2509,78 грн. відповідач за дорученням одержував зі складу Товариства запасні частини. (а.с.9-14).

Між тим, заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач вказував, що будь-яких запасних частин за вказаний період для власних потреб не отримував і в будь-яких усних цивільно-правових угод із позивачем не укладав, видаткових накладних не підписував.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

За приписами частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України (змагальність сторін) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Питання обов'язку доказування і подання доказів розкрито у статті 81 ЦПК України відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За статтею 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Неподання стороною позивача належних і допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог стало підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже саме зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях, оскільки доводи ОСОБА_2 позивачем не спростовані.

Самі по собі видаткові накладні не є достатнім та належним доказом нестачі товаро-матеріальних цінностей, дебіторської заборгованості та наявності у ОСОБА_2 боргових зобовязань.

За таких обставин, апеляційний суд, приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги перевірені судом апеляційної інстанції та визнані неприйнятними з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: