Справа № 177/809/18
Провадження № 2/177/646/18
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

10 липня 2018 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

27.04.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі - 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.04.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову вказувала, що 10.01.2013 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають малолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дітей, є фізично здоровим чоловіком, але офіційно не працює, допомоги на утримання синів не надає, між ними не досягнуто взаємної згоди щодо участі батька у витратах на утримання дітей.

Ухилення відповідача від обовязку утримувати малолітніх синів негативно відображається на рівні їх матеріального забезпечення та розвитку, а тому просила позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн. щомісячно, які вона вважала необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Позивач до суду не зявилася, відповідно до її заяви просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 21).

Відповідач до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 16, 19, 20).

Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 10.01.2013 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 1 від 10.01.2013, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 232094 від 10.01.2013 (а.с. 6).

Від вказаного шлюбу у подружжя народилися сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком яких є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

Як вказувала позивач у позовній заяві, вони з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, сини проживають з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1192 від 25.04.2018 (а.с. 9).

ОСОБА_2 допомоги на утримання синів не надає, що негативно впливає на їх матеріальне забезпечення, а також забезпеченні належного рівня їх життя, розвитку і виховання. Між сторонами не досягнуто домовленості про участь батька у витратах на утримання дітей, про що вказувала позивач, а відповідач до суду не зявився, доказів на спростування вказаних обставин не надав.

Позивач ОСОБА_1 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином ОСОБА_3, до досягнення ним трьох річного віку (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_2 є фізично здоровим чоловіком, здатним працювати, отримувати заробітну плату та відповідно забезпечувати своїх малолітніх синів, надаючи допомогу на їх утримання. Про що вказував позивач, та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивачем реалізовано право на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно на двох дітей.

Вирішуючи питання про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є батьком малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, є фізично здоровим чоловіком, який може працювати, отримувати заробітну плату, а відповідно має можливість виконувати обовязок щодо матеріального забезпечення своїх малолітніх синів, однак офіційно не працює, постійного заробітку не має, допомоги на утримання дітей не надає.

При визначені розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд крім вище викладеного, враховує стан здоровя дітей та їх матеріальний стан, а саме можливість отримувати матеріальне забезпечення зі сторони матері ОСОБА_1, відсутність у відповідача інших дітей, аліментних та інших зобовязань, оскільки доказів протилежного суду не надано, а тому виходячи з принципу диспозитивності, з метою захисту інтересів малолітніх дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 3000 грн., щомісячно, що забезпечить необхідний та достатній рівень забезпечення для їх гармонійного розвитку, починаючи стягнення з 27.04.2018 і до досягнення дітьми повнолітття.

Визначений розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 81,141, 263-265, 273, 278-279, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

.

Суддя: