Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

з участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 13.11.2006 р., а саме на земельну ділянку , яка знаходиться на території Лисичанської міської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 064546 загальною площею 0,0654 га, яка розташована на території м. Лисичанськ, вул. Заводська, №41 та передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно рішення міськвиконкому Лисичанської міської ради від 21.10.1997 р. №439.

Представник позивачки у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача у письмовій заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглядати за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено,що 13 листопада 2006 р. помер дідусь позивачки ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, наданого ВРАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області від 20.11.2006 р. серії 1-ЕД № 092507.

Померлий залишив заповіт на ім'я позивачки, згідно якого заповідав їй все рухоме та нерухоме майно із чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося; грошові внески; інше майно, а також у цей же час був складений нотаріальний договір довічного утримання, згідно якого було накладено заборона на відчуження будинку.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить: земельна ділянка, яка знаходиться на території Лисичанської міської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 064546 загальною площею 0,0654 га, яка розташована на території м. Лисичанськ, вул. Заводська, №41 та передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно рішення міськвиконкому Лисичанської міської ради від 21.10.1997 р. №439.

Згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно Лисичанського КП БТІ 12.09.2006 р. за позивачкою зареєстровано право власності на будинок 41 по вул. Заводська у м. Лисичанську згідно договору довічного утримання та 10.01.2008 р. приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_3 заборона на відчуження будинку знята.

З невідомих позивачці причин приватний нотаріус ОСОБА_3 не зазначила у договорі довічного утримання будь-які відомості про перехід у її право власності вищевказаної земельної ділянки.

Через деякий час приватний нотаріус ОСОБА_3 померла, усі заведені нею нотаріальні справи були надані до Державного нотаріального архіву в м. Луганськ доступу до якого у теперішній час не має, оскільки м.Луганськ знаходиться на тимчасово непідконтрольної Україні території та там не діють державні органи влади.

Згідно рішення Лисичанського міського суду від 22.02.2008 р. по справі 2-383/2008 за позивачкою визнано право власності за заповітом на грошові кошти після смерті дідуся ОСОБА_2

При зверненні до Лисичанського відділу Головного управління Держгеокадастру у Луганської області про реєстрацію за позивачкою права власності на земельну ділянку за адресою м. Лисичанськ, вул. Заводська, буд.41 їй було відмовлено та зазначено, що відомості про земельну ділянку за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Заводська, 41 (державний акт на право приватної власності на землю ІV-ЛГ № 064546, виданий 07.09.2000 р. на ім'я ОСОБА_2), не внесені до Державного реєстру земель та позивачці було запропоновано здійснити державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки з одночасним отримання кадастрового номеру.

Таким чином позивачка не має можливості вирішити питання щодо визнання права власності на спадкове майно в позасудовому порядку, зважаючи на те, що відомості про земельну ділянку за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Заводська, 41 (державний акт на право приватної власності на землю ІV-ЛГ № 064546, виданий 07.09.2000 р. на ім'я ОСОБА_2), не внесені до Державного реєстру земель та відсутній кадастровий номер цієї ділянки.

Згідно ст. 120 Земельного Кодексу України « Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду»

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Тому, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб.

Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до Територіальної громади в особі Лисичанської міської ради Луганської області, , яка знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. М.Грушевського, буд. 7 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 13.11.2006 р., а саме на земельну ділянку , яка знаходиться на території Лисичанської міської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 064546 загальною площею 0,0654 га, яка розташована на території м. Лисичанськ, вул. Заводська, №41 та передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно рішення міськвиконкому Лисичанської міської ради від 21.10.1997 р. №439.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: