Номер провадження: 22-ц/785/7208/18
Номер справи місцевого суду: 522/1252/14-ц
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про витребування доказів

20 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справа:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Черевка П.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.

розглянувши питання необхідності витребування доказів в процесі розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси року від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна та поділ нерухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2007 року по 25 грудня 2013 року, визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна та поділ нерухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності. В подальшому, позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2006 року по 25 грудня 2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 січня 2006 року сторони проживали однією сім'єю, вели сумісне господарство, разом відпочивали, мали взаємні права та обов'язки, але так і не зареєстрували свої відносини в органах реєстрації актів цивільного стану. 21.03.2008 року в період сумісного проживання однією сім'єю в сторін народилася донька, ОСОБА_4. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, для поліпшення житлових умов, сторони сумісно придбали квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться в м. Одесі, загальною площею - 69,9 кв.м. та квартиру АДРЕСА_2, що знаходиться в м. Одесі, загальною площею - 286,4 кв.м., які позивач вважала спільною сумісною власністю. Сторони більше не бажають проживати разом, однак відповідач ОСОБА_4 ОСОБА_5 спірне нерухоме майно спільною сумісною власністю не визнає та бажає залишити собі (т.1, а.с.52-54).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 01 січня 2006 року по 25 грудня 2013 року. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 наступне нерухоме майно: - Квартиру АДРЕСА_3, загальною площею - 69,9 кв.м., що складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею - 47,2 кв.м. - Квартиру АДРЕСА_4, загальною площею - 286,4 кв.м., що складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею - 178,9 кв.м. Водночас, поділено майно, що є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3, загальною площею - 69,9 кв.м., що складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею - 47,2 кв.м. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_4, загальною площею - 286,4 кв.м., що складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею - 178,9 кв.м. (т.2, а.с.61-66).

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом процесуального права та не правильне застосування норм матеріального права, просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення безпідставно дійшов до висновку про спільне проживання сторін з січня 2006 року до травня 2008 року у квартирі, яка належить позивачу, адже ці квартира придбана лише у 2008 році, та про спільне проживання сторін однією сім'єю з травня 2008 року до грудня 2013 року у квартирі, яка належить відповідачу, адже в матеріалах справи містяться копії його звернень до правоохоронних органів, судові рішення та акти органу ДВС з приводу усунення перешкод з боку ОСОБА_3 в користуванні майном ОСОБА_4 ОСОБА_5 та її виселення в цей період часу, він з липня 1979 року та по цей час перебуває у зареєстрованому безперервному шлюбі з громадянкою США ОСОБА_6 та згода на вселення ОСОБА_3 до квартири відсутня, вона проживає у спірній квартирі поза його волею (т.2, а.с.69-72).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року залишено без змін ( т.2, а.с.187-194).

Постановою Верховного Суду від 18 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_5 задоволено частково та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 липня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зв'язку з тим, що суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 212-214, 303 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) неповно встановив фактичні обставини справи. Відповідно до змісту свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 № НОМЕР_1 та афідевіту від 30 липня 2015 року, шлюб між вказаними особами був укладений 10 липня 1979 року. При цьому свідоцтво про реєстрацію шлюбу містить інформацію про розірвання шлюбу між особами, які уклали шлюб, 07 березня 1979 року. Отже, апеляційний суд на підставі неналежних доказів встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Тобто суд касаційної інстанції прийшов до висновку, щовраховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що відповідач не перебуває у зареєстрованому шлюбі (т.3, а.с.49-52).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.09.2018 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні (т. 3, а.с. 55-57).

В судовому засіданні 22.11.2018 року під час заслуховування пояснень сторін в справі сторона позивача вказувала на те, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції сторона відповідача заявляла клопотання про направлення запиту до компетентного органу Сполучених Штатів Америки щодо наявності офіційних (зареєстрованих) шлюбних відносин між громадянином США ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_5) і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_6), однак, в процесі розгляду справи, сторона відповідача відмовилась від направлення цього запиту. Тому, оскільки вказані відомості є необхідними для розгляду справи позивач та представник позивача просили направити вказаний запит до компетентного органу Сполучених Штатів Америки.

Відповідач зазначав, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують реєстрацію шлюбу між ним та ОСОБА_7, а також зазначав, що з 1979 року та на даний час він перебуває в офіційному зареєстрованому шлюбі, про що безпосередньо в посольстві США з застереженням кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві відомості склав присягу. В цілому проти направлення відповідного запиту до Сполучених Штатів Америки не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в справі, апеляційний суд, з врахуванням роз'яснень Верховного Суду в постанові від 18 липня 2018 року за результатами перегляду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 29.07.2016 року в даній справі, прийшов до висновку про необхідність витребування відомостей щодо факту офіційної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, та відомостей чи перебувають вказані особи в офіційно зареєстрованому шлюбі на даний час (на час виконання цієї ухвали).

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 87 ЦПК України суд, який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів, в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдикції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії. В ухвалі про судове доручення коротко викладається суть справи, що розглядається, зазначаються особи, які беруть у ній участь, обставини, що підлягають з'ясуванню, докази, які повинен зібрати суд, що виконує доручення, зокрема перелік питань, поставлених учасниками справи та судом свідку.

Відповідно до ч. 1. ст. 49 Закону України «Про міжнародне право», права та обов'язки за зобов'язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. Згідно зі ст. 80 вказаного Закону у разі, якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому ЦПК України або міжнародним договором України.

Відповідно до положень ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами. Так, в тому випадку, якщо між Державами не укладено відповідний договір про надання правової допомоги, порядок направлення судового доручення безпосередньо регулюється Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 року, ратифікована Законом України «Про приєднання України до Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000 року. Відповідно до ст. 1 Конвенції у цивільних або комерційних справах судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії. Згідно зі ст. 4 Конвенції судове доручення складається мовою запитуваного органу або супроводжується перекладом на цю мову.

Крім того, відповідно до п. 2.1. Розділу II Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року № 1092/5/54 у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі в звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

В процесі розгляду справи відповідач ОСОБА_2 надав суду оригінал Ліцензії на реєстрації шлюбу від 29 червня 1979 року № НОМЕР_1, відповідно до якого Міський клерк ОСОБА_16 видав ОСОБА_2 та ОСОБА_7 вказану ліцензію на укладення шлюбу, НОМЕР_3 (т. 3, а.с. 75,79). Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію шлюбу від 10 липня 1979 року НОМЕР_2 в Муніципалітеті Штату Нью Йорк першим заступником Міського секретаря Хембертом Ф. Раєн було проведено офіційну церемонію укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, свідок - ОСОБА_10 (т. 3, а.с. 76, 82). Вказані документи апостильовано 11 січня 2017 року окружним службовцем ОСОБА_11 Тінглінгом та скріплений печаткою округу Нью Йорк (т. 1, а.с. 74, 78). Одночасно, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься довіреність, відповідно до якої ОСОБА_6 (англійською: ОСОБА_6, після отримання громадянства США в 1982 році), дівоче прізвище, ім'я, по батькові: ОСОБА_7 (прізвище та ім'я зареєстровані в її шлюбному свідоцтві, яке було видане в 1979 році в місті Нью-Йорк, штат Нью-Йорк, США) перебуває в законному шлюбі з ОСОБА_17 з 1979 року по теперішній час. Крім того, вказаною довіреністю ОСОБА_6 підтвердила, що не заперечує проти розпорядженням її чоловіком ОСОБА_12 усім рухомим і нерухомим майном, придбаним ним в України з 1993 року по 2015 рік, а також не заперечує проти всіх угод з рухомим і нерухомим майном, які він має намір здійснити в майбутньому в Україні, а саме дарування, купівля-продаж або передача на рахунок підприємств, що існують, або нових. Довіреність складена 04 березня 2015 року, штат Каліфорнія, округ Сан-Матео, та засвідчена нотаріусом Джеффрі дж.ОСОБА_13 (т. 2, а.с. 29-34).

З врахуванням вищевикладеного, в зв'язку з вказівкою під час скасування вищою судовою інстанцією щодо необхідності перевірки обставин знаходження в зареєстрованому шлюбі відповідача, виникла необхідність витребувати відповідні відомості від компетентних органів Сполучених Штатів Америки. На даний час спеціалізованого договору про надання правової допомоги між Україною та Сполученими Штатами Америки не укладено. Відтак, порядок направлення відповідного запиту безпосередньо регулюється Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 року. А отже запит, в передбаченому законодавством порядку, підлягає направленню Міністерству юстиції України, яке, в свою чергу, надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі запиту дипломатичними каналами.

Таким чином, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, встановлення дійсних фактичних обставин справи, та правильного вирішення справи по суті апеляційний суд вважає за необхідне доручити компетентній судовій установі Сполучених Штатів Америкивитребувати відповідні відомості з компетентного органу Сполучених Штатів Америки щодо офіційної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (Свідоцтво НОМЕР_2 від 10 липня 1979 року), та відомості чи перебувають вказані особи в офіційно зареєстрованому шлюбі на даний час (на час виконання цієї ухвали), а також зупинити провадження в справі до надання відповідної інформації.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 87, 498, 381 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:

Доручити компетентній судовій установі Сполучених Штатів Америки витребувати відповідні відомості з компетентного органу Сполучених Штатів Америки щодо:

- офіційної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_5) і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_6), (ліцензія на реєстрацію шлюбу № НОМЕР_1 від 29 червня 1979 року, Свідоцтво про реєстрацію шлюбу НОМЕР_2 від 10 липня 1979 року),

- щодо відомостей чи перебувають ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в офіційно зареєстрованому шлюбі на даний час (на час виконання цієї ухвали).

Провадження в справі зупинити до надходження від компетентної установи відповіді на судове доручення про надання правової допомоги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в частині зупинення провадження в справі до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

П.М. Черевко

20.12.2018 року м. Одеса