АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/12589/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/796/4982/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Українець В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

у/н справи № 760/12589/16-ц № а/п 22-ц/796/4982/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останнього на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 39 868, 61 грн та витрати за проведення звіту в розмірі 900 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 04.12.2013 року у м. Києві по вул. Саперно-Слобідській - вул. Грінченка відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Шкода», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Хюндай», д.н. НОМЕР_2, під його керуванням, внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даного ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах» згідно з полісом № АС/2106173. Відповідач не виконав вимоги ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не повідомив страховика про ДТП. Відповідно до звіту № 698/16 від 14.06.2016 року розмір матеріального збитку, завданого його автомобілю складає 39 868, 61 грн. За звіт ним було сплачено 900 грн. Вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному, він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.05.2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 868, 61 грн. майнової шкоди та 900 грн за проведення експертного дослідження. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2, через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та закрити провадження по справі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, на розгляді Солом'янського районного суду м. Києва вже перебував спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2014 року, яке набрало законної сили у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «СК «Інкомстрах» про стягнення матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП відмовлено в повному обсязі. Даним рішенням було встановлено, що 05.12.2013 року ОСОБА_2 на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав до ПрАТ «СК «Інкомстрах» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 04.12.2013 року. Та обставина, що відповідач звертався до «СК «Інкомстрах» з приводу ДТП не заперечувалося позивачем у суді. Разом з тим встановлено, що позивач до ПрАТ «СК «Інкомстрах» з заявою про виплату страхового відшкодування не звертався. Дані обставини також визнані позивачем. Доказів про те, що позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що страхувальник не повідомив про ДТП суду не надано.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити

Представник позивача ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що позивач не отримав від страхової компанії страхове відшкодування, оскільки виконавчий лист було повернуто стягувачу. При цьому послався на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди є безумовним, а відтак вважає, що даний позов містить інші підстави.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.12.2013 року у м. Києві по вул. Саперно-Слобідській - вул. Грінченка відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Шкода», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Хюндай», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнено до відповідальності у вигляді штрафу.

Власником автомобіля марки «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1.

Згідно зі звітом № 698/16 від 14.06.2016 року про оцінку автомобіля «Хюндай 130», д.н.НОМЕР_2, вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 39 868, 61 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Крім того, позивачем було сплачено за проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку, ці витрати позивач поніс для відновлення свого порушеного права,

Колегія суддів, розглядаючи справу в апеляційному порядку дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тими самими вимогами, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 цього ж Кодексу судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2014 року, яке набрало законної сили у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «СК «Інкомстрах» про стягнення матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП відмовлено в повному обсязі. Даним рішенням було встановлено, що 05.12.2013 року ОСОБА_2 на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав до ПрАТ «СК «Інкомстрах» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 04.12.2013 року.

Надалі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Інкомстрах» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 14 418,84 грн та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмір 800 грн, виходячи з тих же обставин ДТП, яка сталася 04.12.2013 року з вини ОСОБА_2 та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2015 року позов було задоволено у повному обсязі.

З вищезазначених рішень вбачається, що розмір матеріального збитку, визначеного у звіті складав 14 418,84 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, яка була чинною на час подачі позову та на час ухвалення рішення, сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов`язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Позивач у порушення зазначеної норми не виконав свої процесуальні обов`язки та не повідомив суд про наявність судових рішень, ухвалених між тими ж сторонами, про той же предмет спору, а суд не звернув уваги на те, що відповідач та третя особа не були повідомлені про день та час судового розгляду даної справи, а відтак не могли повідомити про наявність судових рішень між тими ж сторонами.

Зазначені обставини призвели до помилкового повторного розгляду справи між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Той факт, що позивач повторно провів оцінку вартості матеріального збитку станом на 14.06.2016 року та відповідно зазначив іншу ціну позову не свідчить про відсутність тотожності позовів.

У разі, якщо на час стягнення страхового відшкодування змінилися ціни на деталі та роботи позивач має право достягнути розмір відшкодування, необхідний для відновлення автомобіля, проте це вже є іншими підставами позову. Про такі підстави у даній справі позивач не вказував, про наявність судових рішень не зазначав та дане питання не було предметом даного судового розгляду.

Повернення виконавчого листа стягувачу без виконання та зміна судової практики також не є підставою для повторного розгляду справи у спорі між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Доводи представника позивача про те, що позови містять різні підстави колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки із змісту позовної заяви та змісту судових рішень вбачається тотожність заявлених підстав позову.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 377, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 10.07.2018 року.

Головуючий

Судді