Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/654/18

10 липня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

30 березня 2018 року ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_3, звернулася з позовом в суд до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з 07 червня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі, який між ними розірвано 14 квітня 2014 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. В шлюбі в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На утримання сина згідно рішення Надвірнянського районного суду від 14 квітня 2014 року з відповідача було вирішено стягувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач хоча і сплачує присуджені аліменти, однак цих коштів є недостатньо для належного утримання сина, який потребує значно більшого догляду та матеріальних затрат. Тому вважає, що згідно вимог діючого законодавства має право на отримання від відповідача аліментів в значно більшому розмірі, оскільки з моменту ухвалення попереднього рішення суду суттєво змінився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 18-ти років, на законодавчому рівні закріплено цей мінімальний розмір грошового забезпечення дитини, який повинен забезпечити дитині достойний розвиток в фізичному та моральному плані, а син виріс та потребує набагато більших фінансових витрат. Відповідач є фізично здоровою і працездатною людиною, зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому взмозі сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просить суд постановити рішення, яким змінити (збільшити) розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 в її користь згідно рішення суду від 14 квітня 2014 року, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та судові витрати по справі.

На адресу суду відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 930,00 грн., оскільки вважає, що кожен із батьків має рівні обов"язки щодо утримання дитини. Крім того, вказав, що на даний час не працює, від підприємницької діяльності доходів не отримує, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків і не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася, однак від її представника ОСОБА_3 надійшло на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій визнав позов частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі по 930 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а справу просить розглянути по суті в його відсутність.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13).

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували з 07 червня 2007 року у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 14 квітня 2014 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. (а.с.6)

В шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого згідно рішення Надвірнянського районного суду від 14 квітня 2014 року стягуються з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. (а.с.5,7)

Неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі та фактично знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується довідкою Пасічнянської сільської ради № 2157 від 12 червня 2018 року і актом обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, виданим депутатом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.43-46).

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також в п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що на час винесення попереднього рішення від 14 квітня 2014 року, частина друга ст. 182 СК України в редакції Закону № 2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень.

Крім того, зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина відповідно до рішення суду від 14 квітня 2014 року, є недостатнім для задоволення потреб малолітньої дитини, оскільки з 2014 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги.

Отже, враховуючи зміни законодавства стосовно мінімального розміру аліментів та зміни в матеріальному стані позивача, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду 14 квітня 2014 року.

Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений ОСОБА_1 позов про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з урахуванням матеріального положення обох сторін та їхньої дитини, підлягає до часткового задоволенню.

Тому, з врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, а також матеріального становища дитини, її стану здоров'я, що дохід матері є недостатнім для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини (її харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, що інших утриманців він не має, будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, суду не надав, суд вважає, що він в змозі утримувати сина в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а тому суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів по 1300 грн. на дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, що узгоджується з нормами чинного цивільного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Тому з відповідача слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави 704,80 грн. судового збору та на користь позивача 1000 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанції серії АЕ № 5 від 28.03.2018 року. (а.с.3).

На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 141, 247, 259, 263-268, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2014 року (справа №348/623/14-ц), та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідент. номер НОМЕР_1), уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі по 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.