Провадження №2/521/309/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним, -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася позивач - ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним, в якому вказувала на те, що 16.10.2003р. її мати - ОСОБА_4 подарувала належну їй 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. В подальшому зазначена частина цієї квартири за договором дарування від 26.12.2003р. була відчужена відповідачу по справі, яка передала за її отримання 22 000дол.США, про що було складено відповідну розписку.

Незважаючи на те, що позивач є рідною донькою ОСОБА_4, а відповідач одружена з рідним братом позивача - ОСОБА_5 між сторонами було досягнуто згоди про те, що грошові кошти, отримані від відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 позивач в подальшому використає для придбання однокімнатної квартири для окремого проживання ОСОБА_4. 10.01.2004р. між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_2, в якій мешкає ОСОБА_4

Таким чином, як вказувала позивач, фактично між позивачем та відповідачем вчинено договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, який документально було оформлено як договір дарування, а отже спірний договір дарування слід визнати удаваним.

Разом з тим позивач не усвідомлювала, що укладення удаваного правочину в подальшому впливатиме на правовий статус майна, що придбане за грошові кошти, отримані від фактичного продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Вважає, що грошові кошти, отримані від відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, так і само як і майно, а саме - квартира АДРЕСА_2, яка придбана за ці грошові кошти, є особистою приватною власністю позивача, однак в 2013р. третя особа - ОСОБА_3 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя, в тому числі і квартири АДРЕСА_3.

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 26 грудня 2003 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д., зареєстрований в реєстрі за №9-2668 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 удаваним та визнати, що 26 грудня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнала, вказуючи, що дійсно 26.12.2003р. під час оформлення договору дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 нею були передані грошові кошти в сумі 17500 дол. США, отриманих нею 26.12.2003р. від продажу своєї квартири АДРЕСА_4. Відповідач підтвердила, що вона дійсно в 2016 році на прохання позивача написала розписку про передачу їй 22000дол.США за купівлю 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 та його представник в останнє судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавали, стверджуючи, що квартира АДРЕСА_3, яка є предметом розгляду справи Овідіопольського районного суду Одеської області, придбана за інші кошти, а саме отримані від продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_8 19.12.2003р. .

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Сторонами не заперечується, що квартира АДРЕСА_1 належала в рівних частках ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (доньці відповідача).

Згідно ст.ст. 243-244 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виниклих правовідносин, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

16.10.2003р. ОСОБА_4 подарувала позивачу належну їй на праві власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., зареєстрованого в реєстрі за №3153. В цьому договорі зазначено, що зазначена частина квартири належить дарителю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеською залізницею 17.05.2001р. за НОМЕР_1 зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 11.06.2001р. в книзі №154пр, на сторінці №165 за №885.(а.с.14)

Відповідачу на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. 31.08.2001р. за реєстровим №722 та зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в книзі №414пр, на сторінці №110 за №885, належала квартира АДРЕСА_5, яку вона 26.12.2003р. продала ОСОБА_11, про що свідчить договір купівлі-продажу від 26.12.2003р., посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д., зареєстрований в реєстрі за №9-2671. Продаж вчинено за 6068грн. (а.с.45)

В той же день 26.12.2003р. між позивачем і відповідачем укладено договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дудіновою І.Д., зареєстрований в реєстрі за №9-2668. (а.с.15)

Відповідно до ст.ст. 224-225, 228 Цивільного кодексу Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

Згідно розписки від 26.12.2003р. відповідач на підставі договору дарування, укладеного 26.12.2003р. 1/3 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_1, вручила їй суму 22000 дол. США, отриману нею 26.12.2003р. від покупця її квартири за адресою: АДРЕСА_6. Договір про продаж її квартири відбувся 26.12.2003р. Передача коштів здійснювалася в присутності чоловіка відповідача - ОСОБА_5 (а.с.16)

Згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, укладеного 10.01.2004р. ОСОБА_6 продала а ОСОБА_1 купила ізольовану квартиру № 27 за адресою: АДРЕСА_1 Продаж вчинено за 14539грн. (а.с.17) Розподіл вказаної квартири є предметом розгляду справи Овідіопольського районного суду Одеської області, що сторонами також не заперечується.

В судовому засіданні позивач пояснила, що за фактично отримані від відповідача кошти в сумі 22000 дол. США від продажу її квартири та за отримання 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 позивач збиралася придбати для своєї матері - ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 в якій вона наразі проживає. При укладанні угоди дарування а також угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 був присутній ОСОБА_3, який був чоловіком позивача і з яким на той час відносини були нормальні. Також позивач заявляла, що отримала від відповідача грошову суму в розмірі 17500 дол.США, а чоловік відповідача ще передав 5000 дол. США для купівлі квартири для ОСОБА_4

Відповідач, яка також була допитана і в якості свідка, суду пояснила, що її чоловіку ОСОБА_5, доньці - ОСОБА_8 належало по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1, а інші 1/3 частина цієї квартири належала ОСОБА_4 - свекрусі відповідача. На сімейній нараді було вирішено, що відповідач продасть належну їй квартиру АДРЕСА_5, кошти від її продажу будуть передані ОСОБА_4 для придбання для неї окремої квартири, а відповідач разом із своєю сім'єю переїде до квартири АДРЕСА_1. Для того, щоб забезпечити свої права, оскільки у відповідача та її чоловіка були не дуже гарні відносини, за проханням відповідача було вирішено, що буде укладатися саме договір дарування частини спірної квартири. Як стверджувала відповідач, при укладенні договору дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 були присутні вона, позивач та третя особа - ОСОБА_3, однак в подальшому відповідач заявила, що при підписанні цієї угоди ОСОБА_3 не було, а при передачі коштів він був присутнім. Також відповідач підтвердила, що вона передала позивачу суму 17500 дол. США, отриману в цей же день від продажу нею належної їй квартири АДРЕСА_5 без врахування послуг агентства нерухомості в сумі 500 дол. США для купівлі квартири для ОСОБА_4 - матері позивача, а розписку про передачу коштів на суму 22000 дол. США вона написала за проханням позивача в 2016 році. Крім того, відповідач заявила, що їй не було відомо про те, що ОСОБА_4 подарувала позивачу 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_5 пояснив, що на сімейній нараді дійсно було вирішено придбати для ОСОБА_4 квартиру, а вона свою частину квартири АДРЕСА_1 переоформить на відповідача. За продаж квартири АДРЕСА_5 вони отримали 18000 дол. США, які передали позивачу, а також передали ще 4000 дол. США із своїх спільних сумісних з відповідачем коштів. При передачі коштів були присутні позивач, відповідач, третя особа - ОСОБА_3 та свідок.

На питання суду про те, чи знала відповідач про те, що її чоловік ОСОБА_5, який є свідком у справі, передав позивачу ще 4000 дол. США, відповідач пояснила, що про це їй нічого не було відомо.

Згідно ст. 58 Цивільного кодексу Української РСР недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки відповідач передала, а позивач прийняла грошові кошти за вказану частину спірної квартири, що сторони підтвердили в судовому засіданні, а отже договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 26 грудня 2003 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д., зареєстрований в реєстрі за №9-2668 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є удаваним.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Що стосується придбання квартири АДРЕСА_3, суд зазначає, що позовних вимог з приводу зазначеної квартири позивачем не заявлялося, зазначена квартира є предметом розгляду в Овідіопольському районному суді Одеської області, а отже підстав для встановлення або оспорювання факту її придбання у суду немає.

Посилаючись на вищевикладене, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76-80, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 58, 224, 225, 228, 243-244 Цивільного кодексу Української РСР, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним - задовольнити.

Визнати договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 26 грудня 2003 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д., зареєстрований в реєстрі за №9-2668 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 удаваним.

Визнати, що 26 грудня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН