АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1127/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах: Новікова О.М., Храпка В.Д., Ювшина В.І.

за участю секретаря: Торопенко Н.М.

учасники справи:

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

рішення ухвалено під головуванням судді Свитка С.Л.

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.08.1993 року між сторонами було укладено шлюб. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони припинили сімейні відносини і ведення спільного господарства, який на час звернення до суду не розірвано та не встановлено режим окремого проживання. За час перебування у шлюбі подружжя за спільні кошти вони 26 грудня 2011 року придбали автомобіль GEELY FE-1 COMFORT (GL). Автомобіль зареєстрований на ОСОБА_5

Позивачка стверджує, що не може дійти згоди з відповідачем, щодо поділу автомобіля, яким він користується особисто. У зв'язку з чим була змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права

Уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_6 просила суд визнати рівними частки подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у автомобілі марки GEELY FE-1 COMFORT (GL), 2011 р.в., що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і визнано за кожним із подружжя право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля та поділити його, виділивши відповідачу автомобіль в натурі і стягнути з нього на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частини дійсної вартості автомобіля в сумі 74279,40 грн. Припинити право власності ОСОБА_6 на частку у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину автомобіля з дня отримання нею компенсації вартості автомобіля. Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 травня 2018 року позов задоволено. Визнано рівними частки подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в автомобілі марки GEELY FE-1 COMFORT (GL), 2011 р.в., чорного кольору, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і визнано за кожним із подружжя право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля.

Поділено автомобіль між сторонами, виділивши його ОСОБА_5 в натурі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, кошти в сумі 74279,40 грн. грошової компенсації вартості автомобіля GEELY FE-1 COMFORT (GL), 2011 р.в.

Припинено право власності ОСОБА_6 на частку у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину автомобіля з дня отримання нею компенсації вартості автомобіля в розмірі 74279,40 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 травня 2018 року прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що районний суд порушив вимоги ст. 57 СК України, оскільки кошти за які був придбаний автомобіль були його особистою власністю. Крім того ОСОБА_5 вказує, що не давав згоди на сплату грошової компенсації і кошти на депозитний рахунок не вносив, а тому суд повинен був залишити майно у спільній власності.

В відзиві на апеляційну скаргу з ОСОБА_6 зазначає, що відповідач в судовому засіданні визнав, що автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, проте не хоче визнавати право власності за позивачкою. Відповідач одноособово використовує автомобіль, проживає від неї на віддалі більше 150 кілометрів, чим унеможливлює спільне використання неподільної речі. Відповідач є платіжоздатною особою і має фінансову можливість виплатити грошову компенсацію.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ч.1,2,4 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Проводячи розподіл неподільного рухомого майна автомобіля GEELY FE-1 COMFORT (GL) суд першої інстанції залишив автомобіль у власності відповідача, стягнувши з нього на користь позивачки за її згодою грошову компенсацію.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що з 28.08.1993 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 14.04.2017 року, шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу, а саме 26.12.2011 року подружжя придбало автомобіль GEELY FE-1 COMFORT (GL), 2011 р.в. за 116 750 грн. Право власності на автомобіль зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5

Згідно висновку експерта Черкаського відділення КНДІСЕ від 28.03.2017 року дійсна ринкова вартість автомобіля марки GEELY FE-1 COMFORT (GL), 2011 р.в., станом на день проведення судової експертизи становить 148558,80 грн.

Спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 та 2 ст. 71 СК України визначено що поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

У п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що автомобіль являється спільним майном подружжя, оскільки був придбаний в період шлюбу за спільні кошти, так як відповідачем не надано належних та допустимих доказів про наявність у нього своїх особистих коштів, що не є спільним майном подружжя. Крім того відповідачем ОСОБА_5 не доведено, що на підставі правочинів, передбачених для даних правовідносин, що він відступив свою частку у спадковому майні після смерті свого батька сестрі ОСОБА_8, за що отримав від неї грошову компенсацію в сумі 10000 доларів США..

Також є неприйнятними доводи апелянта про те, що стягненням з нього коштів на користь позивачки компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, на що він не надав згоди, порушує вимоги частини 5 статті 71 СК України, так як це6 не порушує його права. Попереднє внесення коштів на депозитний рахунок передбачає захист прав того з подружжя, частка якого у спільному майні припиняється. Апелянту ОСОБА_5 не припиняється право власності на автомобіль, а йому залишається у власності автомобіль, а частка у власності на автомобіль припиняється особи, на чаю користь стягується грошова компенсація.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

Аналіз статей 71 СК України, статті 370 та 364 ЦК України дає можливість зробити висновок, що обов'язковою умовою попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду співвласником спільного майна є тоді, коли цей співвласник просить виділити неподільне майно йому. ОСОБА_6 не просить виділити її автомобіль, тому вона не повинна вносити кошти на депозит суду.

Конструкція статей 71 СК України, статті 370 та 364 ЦК України не забороняє позивачці ОСОБА_6 просити суд виділити її частку у спільному майні подружжя відповідачу по справі, залишивши автомобіль йому у власність, та стягнути з нього без попереднього внесення ним на депозитний рахунок суду компенсацію за частку в спільному майні.

Такий висновок буде відповідати інтересам сторін, так як позивачка ОСОБА_6 являється інвалідом другої групи загального захворювання, проживає в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, відповідач ОСОБА_5 після розірвання шлюбу переїхав на постійне місце проживання в м. Умань, Черкаської області, яке знаходиться на віддалі більше 150 км. від місця проживання позивачки. При цьому ОСОБА_5 забрав собі автомобіль і використовує його одноособово.

ОСОБА_5 не заявляв вимоги про залишення автомобіля у власності позивачки та стягнення з неї на його користь грошової компенсації.

Визнання ідеальні частки подружжя в цьому рухомому неподільному майні без його реального поділу та залишення рухомого неподільного майна у їх спільній частковій власності не буде відповідати інтересам сторін, так як не вирішить спір по суту.

ОСОБА_5 працював в комерційній структурі начальником відділу, є платіжоздатною особою і має можливість сплатити грошову компенсацію за частку в спільному майні подружжя на протязі певного часу, про що не заперечує і позивачка.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при вирішення даного спору, тому відсутні підстави для скасування правильного і справедливого рішення.

Сторони не заявляли вимог про розподіл іншого спільного майна подружжя та не надавали суду доказів про наявність такого майна, тому враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд першої інстанції не міг вийти за межі позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції так визнані неприйнятними.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 травня 2018 року залишити без задоволення, а рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

О.М. Новіков

В.Д. Храпко

В.І. Ювшин

Повний текст постанови виготовлено 17 липня 2018 року.