Справа № 522/7514/18
Провадження № 2/522/6278/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, в якому просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: нежилі підвальні приміщення, що розташовані у будинку під номером АДРЕСА_1 та мають загальну площу 56,1 (п'ятдесят шість цілих одна десята) кв.м., які перебувають під арештом на підставі постанов державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45928845 від 15.06.2015 року та ВП № 47686841 від 17.06.2015 року.

В своїй позовній заяві посилався на той факт, що обмеження вжите відносно майна порушують його права на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. В останнє судове засіданні представник позивача не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що24 грудня 2007 року ОСОБА_2 уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» два Кредитні договори № 010/2-0-1/07-689 та №010/2-0-1/07-690.

За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитними договорами № 010/2-0-1/07-689 та №010/2-0-1/07-690, 26 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват-Юг» (іпотекодавець), укладено Іпотечний договір № 5064, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є.

За умовами Іпотечного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват-Юг» (іпотекодавець) передає в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) вищевказане нерухоме майно у якості забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 умов Кредитних договорів № 010/2-0-1/07-689 та №010/2-0-1/07-690.

Згодом, 23 лютого 2018 року, між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено Договір відступлення права вимоги за Кредитними договорами № 010/2-0-1/07-689 від 24.12.2007 року та № 010/2-0-1/07-690 від 24.12.2007 року.

23 лютого 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 5064 від 26 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. за № 282.

23 лютого 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено Договір факторингу.

23 лютого 2018 року між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 5064 від 26 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. за № 288.

23 лютого 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та громадянином ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги.

23 лютого 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та громадянином ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 5064 від 26 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. за № 294.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 115158866 від 23.02.2018 року, іпотекодержателем нежилих підвальних приміщень, що розташовані у будинку під номером АДРЕСА_1, які мають загальну площу 56,1 (п'ятдесят шість цілих одна десята) кв.м. за Договором іпотеки від 26.12.2007 року № 5064 є ОСОБА_1.

17.04.2018 року Позивач направив рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу ПАТ «Укрпошта» на адресу Іпотекодавця письмову Вимогу від 10.04.2018 року про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

19.04.2018 року Іпотекодавець надав на адресу Позивача заяву про позасудове врегулювання, яка засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за № 1070 в якій повідомив про незмогу сплатити заборгованість ОСОБА_2 за Кредитними договорами№010/2-0-1/07-689 від 24.12.2007 року та № 010/2-0-1/07-690 від 24.12.2007 року у зв'язку із відсутністю коштів та запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі Договору іпотеки № 5064 від 26.12.2007 року.

Позивачу при зверненні до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договоромвід 26.12.2007 року № 5064 накладено арешт на підставі Постанов державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45928845 від 15.06.2015 року та ВП № 47686841 від 17.06.2015 року.

Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 120015226 від 06.04.2018 року.

Існування арешту, накладеного на вищевказане майно, унеможливлює реалізацію Позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» і разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу

про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову в повному обсязі шляхом звільнення з-під арешту нерухомого майна, а саме: нежилих підвальних приміщень, що розташовані у будинку під номером АДРЕСА_1 та мають загальну площу 56,1 (п'ятдесят шість цілих одна десята) кв.м., які перебувають під арештом на підставі Постанов державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45928845 від 15.06.2015 року та ВП № 47686841 від 17.06.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. 40, ч.1 ст.56, ч.1, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст.ст.12, 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: нежилі підвальні приміщення, що розташовані у будинку під номером АДРЕСА_1 та мають загальну площу 56,1 (п'ятдесят шість цілих одна десята) кв.м., які перебувають під арештом на підставі постанов державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45928845 від 15.06.2015 року та ВП № 47686841 від 17.06.2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.11.2018 року.

Суддя

26 листопада 2018 року