Справа №443/1428/16-ц
Провадження №2/443/102/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Жидачівська міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні подвірям, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні спільним подвірям, що за адресою: м. Жидачів вул. Я.Мудрого, 11 та зобовязати ОСОБА_3 знести самовільно зведену деревяну споруду (прибудову) розміром 3,40х1,50 м. (5,1 кв.м.), навіс для білизни розміром 1,9х8,0(15,2 кв.м.), навіс для накриття криниці розміром 3,70х5,70 м., а також забрати вимощені бетонні плити, площею 21,1 кв.м.; встановлені 4 металеві труби висотою 3,05 і 3,20 м.; коптильню площею 1,8 кв.м., які встановлені біля будинку №11 по вул. Я. Мудрого в м. Жидачів Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач по справі його син, який з 2013 року зареєстрований та проживає разом з ним та його дружиною, в належній їм квартирі, що за адресою: м. Жидачів вул. Я.Мудрого, 11/2 Львівської області. Спочатку відносини між ними складались добре, проте з часом розладились, через постійну неповагу та не шанобливе ставлення сина. Відповідач самовільно розділив його з дружиною квартиру та здійснив ряд прибудов до будинку, які перешкоджають йому вільно користуватися прибудинковою територією, псують загальний вигляд будинку. Тому, просить суд відновити його порушене право вільного користування прибудинковою територією, шляхом зобовязання ОСОБА_3 знести вказані споруди.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позові обставини, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вказавши на їх безпідставність. Підтвердив, що з 2013 року зареєстрований та проживає разом з батьком та матірю у належній їм квартирі, що за адресою: м. Жидачів вул. Я.Мудрого, 11/2 Львівської області. Відносини між ними напружені, через що постійно виникають непорозуміння та сварки. Разом з тим, зазначив споруди , які ним зведені на прибудинковій території багатоквартирного будинку не є капітальним будівництвом та служать елементами благоустрою.

Представник третьої особи Жидачівської міської ради Львівської області подав заяву про розгляд справи без їх участі. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Будучи допитаними в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4, який є заступником Жидачівського міського голови, та ОСОБА_5, яка працює юристом у Жидачівській міській раді, повідомили, що їм відомо про конфліктні відносини позивача ОСОБА_2 із його сином - відповідачем по справі ОСОБА_3, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1. Так само підтвердили, що територія, на якій розташовані, зведені ОСОБА_3, споруди відноситься до прибудинкової території. Зазначені у позовній заяві споруди не відносяться до капітальних, відповідно на їх зведення не потрібно виготовляти дозвільні документи. Скарг від інших жителів будинку № 11 по вул. Я.Мудрого у м. Жидачеві Львівської області на дії відповідача ОСОБА_3 до міської ради не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про право власності на квартиру від 15 червня 1994 року, вбачається, що квартира №2, яка знаходиться за адресою м. Жидачів вул. Я.Мудрого, 11 на праві спільної часткової власності дійсно належить: ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

В судовому засіданні встановлено, що будинок №11 в м. Жидачів по вул. Я. Мудрого Львівської області є багатоквартирним, а земельна ділянка, на якій він розміщений разом із спірними обєктами має статус прибудинкової території та належить до комунальної власності територіальної громади м. Жидачів, яка перебуває на балансі Жидачівського МВУКГ.

Відповідно до п.6 ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до копії будинкової книги на вищезазначене житло вбачається, що з 30 листопада 2013 року за вказаною адресою, окрім власників квартири, зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_3

Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 приходиться батьком відповідачу.

Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Сторонами не заперечується та визнається той факт, що на прибудинковій території багатоквартирного будинку №11 в м. Жидачів по вул. Я. Мудрого Львівської області ОСОБА_3 здійснено облаштування споруд та навісів, щодо яких виник спір.

Як на підставу звернення до суду, ОСОБА_2 покликається, що вказані споруди побудовані ОСОБА_3 самочинно, шляхом самовільного захоплення прибудинкової земельної ділянки, без належних дозвільних документів та згоди співвласників житлового будинку №11. Такі, йому як співвласнику багатоквартирного житлового будинку та відповідно землекористувачу прибудинкової території, чинять перешкоди в вільному її користуванні.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Разом з цим суд зазначає, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що дійсно у звязку з численними зверненнями позивача з приводу здійснення на прибудинковій території багатоквартирного будинку №11 в м. Жидачів по вул. Я. Мудрого Львівської області, на його думку не санкціонованого будівництва, при Жидачівській міській рад, з метою перевірки вказаних відомостей, було створено комісію у складі заступника міського голови ОСОБА_4Г, землевпорядника ОСОБА_7, спеціаліста житлового комунального господарства ОСОБА_8Р.(далі - Комісія),

Згідно із актів обстеження вказаною комісією прибудинкової території багатоквартирного будинку №11 в м. Жидачів по вул. Я. Мудрого Львівської області від 08 червня 2016 року та16 листопада 2016 року, вбачається, що на вказаній прибудинковій території виявлено зведену деревяну споруду (прибудову) розміром 3,40х1,50 м. (5,1 кв.м.), навіс для білизни розміром 1,9х8,0(15,2 кв.м.), навіс для накриття криниці розміром 3,70х5,70 м., а також вимощені бетонні плити, площею 21,1 кв.м.; встановлені 4 металеві труби висотою 3,05 і 3,20 м.; коптильню площею 1,8 кв.м.

Разом з тим, згідно із акту Комісії від 14 серпня 2017 року «Про результати розгляду заяв ОСОБА_2К.», вбачається, що вищезазначені обєкти є тимчасовими спорудами.

Відповідно до положень постанови КМУ №406 від 07 червня 2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких обєкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» вище перелічені зведені тимчасові споруди відносяться до вказаного переліку. Вказаний факт додатково підтверджується долученою до матеріалів справи відповіддю від 12 вересня 2017 року №1013-6/5860-17 наданою Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області,

Відповідно до п.3 ст.42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Так, з долученого до матеріалів справи Акта «Про розміщення на прибудинковій території будинку №11 по вул.. Я. Мудрого м. Жидачів тимчасових споруд без влаштування фундаментів загального користування всіх мешканців будинку», вбачається що спірні споруди є спорудами загального, а не персонального (особистого) користування, а їх розміщення та спорудження відбувалось за згоди та погодження усіх мешканців будинку №11.

Вказані обставини підтвердили суду, наданими поясненнями, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з яких вбачається, що в ході проведення комісійної перевірки встановлено, що розміщення споруд на прибудинковій території будинку №11 відбувалось за згоди співвласників будинку. Такі є елементами благоустрою та для їх спорудження не потрібно отримання дозволів та проектної документації.

У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах .

Таким чином, безпідставним є твердження позивача про самовільне захопленні прибудинкової території будинку №11 ОСОБА_3 та несанкціоноване розміщення на ній споруд, оскільки як вище встановлено, вказані споруди є тимчасовими, їх розміщення не потребує спеціальних дозволів та реєстрації. Також встановлено, що такі носять характер благоустрою та покликані забезпечувати задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Окрім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ОСОБА_2 не надано, а судом не здобуто, жодного належного та допустимого доказу щодо наявності в нього перешкод щодо вільно користуватися прибудинковою територією. Всі покликання наведенні в позові зводяться до тверджень самовільного заняття вказаної земельної ділянки позивачем, що свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити, та судові витрати, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні подвірям відмовити.

Витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, віднести на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко