Справа № 500/9213/18
Провадження № 2-н/500/458/18
УХВАЛА

27 грудня 2018 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державного підприємства «Устьдунайводшлях» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по невиплаті за рішенням суду від 15.01.2014 року 20 відсотків з виплаченої боржнику заробітної плати в грудні 2016 року та інфляційних витрат і 3 відсотків річних за весь час прострочення з ОСОБА_2, а також накладення арешту на зарплатний рахунок ОСОБА_2 та стягнення 100 відсотків її заробітної плати до повного погашення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулося до суду з заявою ОСОБА_2, державного підприємства «Устьдунайводшлях» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по невиплаті за рішенням суду від 15.01.2014 року 20 відсотків з виплаченої боржнику заробітної плати в грудні 2016 року та інфляційних витрат і 3 відсотків річних за весь час прострочення з ОСОБА_2, а також накладення арешту на зарплатний рахунок ОСОБА_2 та стягнення 100 відсотків її заробітної плати до повного погашення заборгованості.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, з наступних підстав.

Згідно зі ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Разом з тим, ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості по невиплаті за рішенням суду від 15.01.2014 року 20 відсотків з виплаченої боржнику заробітної плати в грудні 2016 року та інфляційних витрат і 3 відсотків річних за весь час прострочення з ОСОБА_2, а також просить накласти арешт на зарплатний рахунок ОСОБА_2 та стягнути 100 відсотків її заробітної плати до повного погашення заборгованості, тобто вимоги ОСОБА_1 не передбачені ст.161 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.161, п.3 ч.1 ст.165, ст.ст.167, 259-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державного підприємства «Устьдунайводшлях» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по невиплаті за рішенням суду від 15.01.2014 року 20 відсотків з виплаченої боржнику заробітної плати в грудні 2016 року та інфляційних витрат і 3 відсотків річних за весь час прострочення з ОСОБА_2, а також накладення арешту на зарплатний рахунок ОСОБА_2 та стягнення 100 відсотків її заробітної плати до повного погашення заборгованості.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Ухвала підписана суддею 27 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.М.Швець