Справа № 2-1240/2009 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/1768/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

06 липня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мікуш Ю.Р., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2009 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №СGН0GК00240176 від 27.05.2005 року в розмірі в розмірі 79 995 грн. 28 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 43 загальною площею 29,9 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 (в подальшому - „спірна квартира"), - шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, з отримання витягу Державного реєстру прав власності, а також з надання ПАТ КБ "ПриватБанку" всіх повноважень , необхідних для здійснення продажу .

Виселено ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України м.Червонограда.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ „КБ „ПриватБанк" (в подальшому - „Банк") 656 грн. 05 коп. судового збору та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 49-50).

Рішення оскаржила особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу 29 травня 2018 року. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення безпосередньо впливає на його права та інтереси, оскільки договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 був укладений формально, лише з метою отримання останнім кредиту. Стверджує, що він до сьогодні залишається проживати у квартирі, володіє і користується нею, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніколи у квартирі не проживали. Крім цього, просить поновити строк напеляційне оскарження, посилаючиь на те, що він не був залучений до участі у справі.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що нема підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ст.352 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм встановлює порядок апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язкиосіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що розглядаючи справу суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно дані обставини мають місце у зв'язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів, які підтверджують його доводи про те, що договір купівлі-продажу квартири на яку звернуто стягнення був укладений формально.

З матеріалів справи встановлено, що договір купівлі-продажу квартири посвідчений нотаріально, що відповідає вимогам Цивільного кодексу України та іншим законоавчим актам,які регулюють ці відносини, вказаний договір є чинним, не розірваний та не визнаний судом недійсним, а тому доводи заявника не приймаються судом до уваги, враховуючи наступні вимоги процесуального закону.

Згідно з ст.ст.78-81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходить з того, що у Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення у справі ухвалено 29 грудня 2009 року, апеляційна скарга подана в травні 2018 року.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, особа, що подає скаргу не надала суду доказів про те, коли йому стало відомо що оскаржуване рішення порушує його права, а відтак це свідчить про те, що ОСОБА_2 домагається скасування судового рішення, яке набрало законної сили.

У справі Мушта проти України Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З врахуванням наведенего, вважаю, що ОСОБА_2 немає права на апеляційне оскарження рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2009 року, оскільки даним рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки не вирішувались, так як жодних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги ним не надано.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та виходячи з вимог ст.358 ЦПК України вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2009 року

Апеляційну скаргу та додані до скарги матеріали надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Ю.Р.Мікуш