Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2018 Справа №607/14261/15-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 153 883,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що умови кредитного договору № 117/КВф-06 від 26 вересня 2006 року щодо повернення кредиту ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 належним чином не виконуються, а тому просить позов задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 153 883,43 грн., яка включає: сума заборгованості за кредитом - 141 278,33 грн.; сума заборгованості за відсотками - 10 004,52 грн.; комісія за ведення кредиту - 2 600,58 грн.

Під час розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги, надавши розрахунок заборгованості за договором кредиту № 117/КВф-06 від 26 вересня 2006 року станом на 01 липня 2015 року в загальній сумі 154 363, 00 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 6 537,10 дол. США; сума заборгованості за відсотками 465,11 дол. США; сума заборгованості за комісіями 3 032,82 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. В подальшому подава заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечив, попередньо подавши відзив на позов, в якому зазначив, що у встановлений законом строк, а саме з 11 лютого 2015 року по 11 серпня 2015 року банк із позовними вимогами до поручителя за договором поруки не звертався, а звернувся до суду із позовною заявою лише в кінці серпня 2015 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя, а тому зобовязання поручителя за договором поруки припинилися. В подальшому подав заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання відповідачі суду не повідомили та не подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року між ТзОВ «Український промисловий банк» (ОСОБА_3) та ОСОБА_1 (Позичальник) був укладений кредитний договір №117/КВф-06 (надалі - Кредитний договір), згідно умов якого ОСОБА_3 надав Позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 20 000,00 дол. США з розрахунку 12,50% річних на строк з 26 вересня 2006 року по 25 вересня 2031 року.

30 червня 2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк», ПАТ «ОСОБА_4 банк» та Національним ОСОБА_4 України укладеного Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_5 передає (відступає) ОСОБА_4 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_3 замінює ОСОБА_5 як кредитора (стає новим кредитором) у визначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі ОСОБА_5 ОСОБА_4 прав вимоги до боржників, ОСОБА_4 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_5) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Отже, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №117КВф-06 від 26 вересня 2006 року.

Згідно пунктів 2.4, 2.5 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 66 доларів США 67 центів по 10 (десяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Пунктами 1.5, 2.6, 2.7 Кредитного договору передбачено, що проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 (десяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України).

Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів.

Як вбачається з статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики.

Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечене порукою, відповідно до укладеного Договору поруки №117/Zпорф-06 від 26 вересня 2006 року між ТзОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_2 (Поручитель) та ОСОБА_1 (Боржник), згідно якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором 117/КВф-06 від 26 вересня 2006 року.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів.

Пунктом 10 договору поруки передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором боржником чи поручителем.

У вказаному договорі не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Умови договору поруки, укладеного між сторонами, про його дію до повного припинення зобов'язань боржника, не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Аналіз положень частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

З наведеного вбачається, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

За умовами кредитного договору кредитні кошти банком були надані позичальнику на строк - до 25 вересня 2031 року.

ОСОБА_4 пред'явив вимогу до поручителя у межах встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, що має обчислюватися з 26 вересня 2031 року, тому аргументи представника відповідача про те, що зобовязання ОСОБА_2 за договором поруки припинилися не знайшли свого підтвердження.

Станом на 31 липня 2015 року заборгованість позичальника перед позивачем становить 154363, 00 грн., яка включає: сума заборгованості за кредитом 6 537,10 дол. США; сума заборгованості за відсотками 465,11 дол. США; сума заборгованості за комісіями 3 032,82 грн.

11 серпня 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» за Вих. №31.4-08/4246/15, №31.4-08/4244/15 надсилала в адресу відповідачів досудові вимоги щодо сплати простроченої (поточної) заборгованості, які залишилися невиконаними.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт невиконання відповідачами умов кредитного договору № 117/КВф-06 від 26 вересня 2006 року, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення останніми майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредит в розмірі 141 278,33 грн., суму заборгованості за відсотками в розмірі 10 004,52 грн., а всього 151 282,85 грн.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення комісії за ведення кредиту в розмірі 2600,58 грн., суд вважає слід відмовити, оскільки банк не повинен встановлювати платежі обов'язкові для споживача за свої дії, на власну користь. Умови кредитного договору, якими встановлено обов'язок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків.

Відповідно до частин 1 і 3 статі 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 151 282,85 грн. (сто пятдесят одну тисячу двісті вісімдесят дві гривні 85 копійок).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 512,82 (тисячу пятсот дванадцять гривень 82 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ вул. Щорса 36-Б, .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний тест рішення суду складений 29 грудня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_6