АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1384/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

учасники справи:

позивач - Черкаський державний технологічний університет;

відповідач - ОСОБА_5;

особа, що подала апеляційну скаргу - Черкаський державний технологічний університет;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаського державного технологічного університету на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року прийняте у складі судді Марцішевської О.М. у справі за позовом Черкаського державного технологічного університету до ОСОБА_6 про повернення безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2018 року Черкаський державний технологічний університет звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що рішенням Придніпровського районного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 711/8032/16-ц було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ЧДТУ про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року рішення Придніпровського районного суду від 28 листопада 2016 року було скасовано та прийняте нове, яким позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29620 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Згідно листа НУ ДКСУ від 15 березня 2017 року на виконання рішення апеляційного суду ОСОБА_5 були перераховані 34620,80 грн.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 24 березня 2017 року відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення у справі № 711/8032/16-ц, в подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року рішення апеляційного суду від 19 січня 2017 року було скасовано, а рішення Придніпровського районного суду від 28 листопада 2016 року залишено без змін.

У зв'язку з чим позивач вважає, що відпали підстави для набуття ОСОБА_5 коштів в сумі 34620,80 грн., однак відповідачка відмовилась добровільно їх повернути позивачу.

Просив стягнути з ОСОБА_5 на користь Черкаського державного технологічного університету безпідставно набуті кошти в сумі 34620,80 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог Черкаського державного технологічного університету відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, виходив з того, що виплата коштів на виконання рішення суду не є видом позадоговірних зобов'язань, а тому спірні правовідносини не регулюються ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Черкаський державний технологічний університет подав апеляційну скаргу в якій вказуючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Черкаського державного технологічного університету задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на обставини викладені ним в позовній заяві та крім того вказує на те, що висновки суду першої інстанції щодо неналежності спірних правовідносин до позадоговірних зобов'язань не відповідають нормам закону. Також, апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що спеціальною нормою, яка підлягає до даних правовідносин є поворот виконання рішення суду, оскільки дані висновки спростовуються постановою апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2018 року.

07 серпня 2018 року ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу Черкаського державного технологічного університету на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказувала, що апелянтом не наведено жодного належного та достовірного доказу того, що суд першої інстанції не застосував чи неправильно застосував норми матеріального права чи під час розгляду справи допустив порушення норм процесуального права. Рішення суду першої інстанції вважає законним і справедливим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06 серпня 2018 року справу призначено до розгляду в апеляційному суді Черкаської області в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає в повній мірі зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, виходив з того, що виплата коштів на виконання рішення суду не є видом позадоговірних зобов'язань, а тому спірні правовідносини не регулюються статтями 1212, 1215 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, звертаючись до суду з даним позовом Черкаський державний технологічний університет просив суд, стягнути з ОСОБА_5 на користь Черкаського державного технологічного університету безпідставно набуті кошти в сумі 34620,80 грн., посилаючись на норму статті 1212 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 листопада 2016 року у цивільній справі №711/8032/16-ц було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до Черкаського державного технологічного університету про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 листопада 2016 року було скасовано та прийнято нове, яким поновлено ОСОБА_5 на посаді доцента кафедри прикладної лінгвістики Черкаського державного технологічного університету на умовах строкового трудового договору від 23 листопада 2015 року та стягнуто з Черкаського державного технологічного університету на користь ОСОБА_5 29 620,80 грн. у якості компенсації за час вимушеного прогулу та 5000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Черкаського державного технологічного університету на користь державного бюджету України 1102,40 грн. судового збору.

На підставі виконавчого листа №711/8032/16-ц від 02 лютого 2017 року через ГУ Державної казначейської служби у Черкаській області відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845 були стягнуті з Черкаського державного технологічного університету на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 34620,80 грн., з яких 29620,80 грн. - компенсація за час вимушеного прогулу, 5000 грн. - відшкодування моральної шкоди, що підтверджується меморіальними ордерами № 1 та № 2 від 10 березня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2017 року було відкрито касаційне провадження та задоволено клопотання про зупинення виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року було скасовано, а рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 листопада 2016 року залишено без змін.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд першої інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, вірно виходить з того, що стаття 1212 ЦК України регулює зобов'язання з безпідставного придбання майна, яке виникає за наявності таких умов: має місце набуття або зберігання майна; набуття або зберігання здійснено за рахунок іншої особи; відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна або підстава для набуття такого майна відпала. Виплата коштів на виконання рішення суду не є видом позадоговірних зобов'язань, а тому спірні правовідносини не регулюються статтями 1212, 1215 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку відмовляючи в задоволенні позовних вимог Черкаського державного технологічного університету, оскільки дані кошти не являються безпідставно набутими в розумінні статті1212 ЦК України, так як являються заробітною платою та іншими виплатами що випливають із трудових відносин між сторонами у відповідності до вимог статті 237-1 КЗпП України. Доказів, що вони стягнуті на підставі підроблених документів, завідомо неправдивих відомостей, недобросовісності з боку набувача позивач не надав.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Черкаського державного технологічного університету - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року у справі за позовом Черкаського державного технологічного університету до ОСОБА_6 про повернення безпідставно набутого майна - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.В. Пономаренко