Номер провадження: 22-ц/785/1265/18
Номер справи місцевого суду: 492/851/17
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року по справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,05 га, розташовану на території Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1, яку його померлий батько успадкував після смерті ОСОБА_5 - бабусі позивача, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті спадкодавця, позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька, але отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно не зміг, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на померлого батька, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались неодноразово належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене: 07.12.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності певних юридичних фактів у їх сукупності, які позивачем не доведені, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Стаття 13 Конституції України визначає, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статтей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Судом установлено, що 28 липня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 (а.с. 4,5).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРХ №834970 від 26.11.2012 року померлий ОСОБА_6 успадкував земельну ділянку площею 3,22 га, розташовану на території Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 07.11.2005 року (а. с. 6, 7). З вказаного свідоцтва про право на спадщину вбачається, що зазначена земельна ділянка складається з земельних ділянок площею 0,04 га, 0,10 га, 0,08 га, розташованих на території Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Як роз'яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області №1003/02-14 від 06 червня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю відмітки про реєстрацію права власності за померлим батьком ОСОБА_6.

Таким чином, ОСОБА_6, не дотримавшись вимог закону, не здійснив у встановленому законом порядку державну реєстрацію свого права власності на земельну ділянку, а тому не реалізував свого права власності в розумінні ст. 125 ЗК України, у зв'язку з чим відповідно до ст. 1218 ЦК України, воно не може входити до складу спадщини та успадковуватися спадкоємцями.

Вище викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо його права про визнання права власності за ним на земельну ділянку, яка залишилася після смерті його батька ОСОБА_6, яку останній успадкував після смерті ОСОБА_5, та не зареєстрував у встановленому законом порядку, внаслідок чого ОСОБА_6 право власності не набув.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки земельна ділянка на яку позивач просить визнати право власності в порядку спадкування у встановленому законом порядку не була зареєстрована за спадкодавцем, а викладені позивачем обставини не знайшли своє підтвердження щодо наявності у нього правових підстав набуття права власності на вказану земельну ділянку.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами, вирішив дану справу згідно із законом, тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, рішення Арцизького районного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 07 грудня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Р.Д. Громік