Ухвала

04 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 622/1310/15-ц

провадження № 61-36616ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Інтер-Інвест», ОСОБА_2 про захист порушеного права споживача фінансових послуг та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати нікчемними пункти 2.1.2.4., 2.2.3, 2.4.4. кредитного договору № 400879 від 18 травня 2010 року з дати його укладення; визнати, що пункт 8.2. кредитного договору № 400879 від 18 травня 2010 року з моменту укладення кредитного договору є таким, що не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є дискримінаційним, несправедливим та недійсним; визнати недійсним пункт 9.1 кредитного договору № 400879 від 18 травня 2010 року з моменту його укладення; встановити факт відсутності у кредитному договорі передбачених законом наступних істотних умов: детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача (пункт 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»); умови про порядок припинення договору (пункт 8 частина першої статті 6 Закону України «Про фінансову послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»); дат і сум надання частин кредиту (пункту 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»); визнати кредитний договір недійсним як такий, що укладений з використанням нечесної підприємницької практики та під впливом обману з боку Кредитної спілки «Інтер-Інвест» та зобов'язати відповідача повернути йому 12 449,55 грн; визнати неправомірними та незаконними нарахування процентів за користування кредитом після 18 травня 2011 року у зв'язку із закінченням строку дії кредитного договору; визнати неправомірними та незаконними нарахування додаткових процентів за користування кредитом взагалі та після 18 травня 2011 року; зобов'язати ОСОБА_2 внести до каси спілки суму 1 433,10 грн в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 10 тис. грн; визнати, що виконання кредитного договору здійснювалося з використанням агресивної і нечесної підприємницької практики і тому він недійсний; зобов'язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Милицю М. Л. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис за № 795 про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки від 18 травня 2010 року, реєстровий номер 794, укладеним між ним та Кредитною спілкою «Інтер-Інвест», а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності; застосувати наслідки недійсності правочину, зобов'язавши відповідача повернути йому сплачені за кредитним договором відсотки, пеню, штрафні санкції тощо; зняти заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна, яка зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 794 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за реєстровим номером 9839696; виключити з державного реєстру іпотек запис за реєстраційним номером 9839806.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

17 травня 2018 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року визнано неповажними підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку з наданням відповідних доказів, та встановлено для виправлення вказаних недоліків строк десять днів з дня вручення ухвали, і роз'яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали до Верховного Суду 23 серпня 2018 року надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, яке обґрунтоване тим, що він не був присутнім у судовому засіданні апеляційного суду 15 січня 2018 року у зв'язку із неналежним повідомленням його про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, він був у службовому відрядженні та знаходився у лікарні, про існування оскаржуваної постанови апеляційного суду дізнався лише 17 травня з інформаційного центру апеляційного суду, а копію оскаржуваної постанови апеляційного суду він отримав лише 26 травня 2018 року.

На підтвердження доводів заявником надано відповідні докази, а саме: копії наказу про службові відрядження від 24 грудня 2017 року № 11 та від 21 квітня 2018 року № 17; копія виписки з історії хвороби № 2335; копії супровідного листа апеляційного суду про направлення копії постанови апеляційного суду від 15 січня 2018 року та поштового конверта із штрихкодовим ідентифікатором поштового відділення, рекомендованого повідомлення, відмітки про відправлення; копії листа Золочівського районного суду Харківської області від 17 серпня 2018 року та заяв про ознайомлення з матеріалами справи і видачу копії рішення суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухваленого у даній справі судового рішення та додані матеріали свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 як споживач звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Згідно з частиною сьомою статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2018 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2018 року.

Витребувати з Золочівського районного суду Харківської області цивільну справу № 622/1310/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Інтер-Інвест», ОСОБА_2 про захист порушеного права споживача фінансових послуг та відшкодування шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 30 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук