Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді: Партоліної І.П.
при секретарі: Довгій С. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що під час шлюбу між сторонами у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в січні 2014 року і в судовому порядку шлюб був розірваний 09.02.2015 року.
У 2014 році вона звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина і рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.09.2014 року із ОСОБА_2 на утримання дитини було стягнено аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно до повноліття сина.
Дитина проживає із позивачем, спорів щодо місця проживання сина не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати із нею. Відповідач весь час життям сина не цікавиться, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись із дитиною та приймати участь у її вихованні. Крім того, аліменти жодного разу не сплатив.
У підтвердження байдужості батька стосовно сина свідчить інформація із дитячого садку, відповідно до якої батько участь у вихованні дитини не приймав.
З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, просила їх задовольнити і суду пояснила, що вона в даний час проживає із цивільним чоловіком, який має бажання всиновити дитину, оскільки остання називає його батьком і має всі почуття, як до батька.
Про біологічного батька він нічого не знає, оскільки останній повністю усунувся від виховання дитини. Матеріальне забезпечення на утримання дитини надає її цивільний чоловік і піклується про його розвиток.
На запитання пояснила, що вона телефонувала до відповідача з приводу виконання батьківського обов`язку, останній декілька раз брав слухавку, а потім не відповідав на дзвінки.
Підтвердила, що їй відомий факт того, що представник органу опіки та піклування телефонувала до відповідача із яким був зв`язок.
З приводу попереднього звернення до органу опіки та піклування щодо неналежного виконання відповідачем батьківського обов`язку позивач зазначила, що вона ніде не зверталась, лише подала позов до суду.
Представник позивача підтримав позицію останньої.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги не визнає, просив у їх задоволенні відмовити.
Представник третьої особи до суду також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з врахуванням висновку органу опіки та піклування від 27.11.2018 року.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що позивач є її рідною дочкою, остання проживала у м.Києві із відповідачем, після народження дитини вже у м.Бердянську сторони стали проживати окремо і дочка стала проживати із ОСОБА_5 .
Відповідач після народження дитини не спілкувався, не приїзджав до дитини, не утримував її, не знає як виглядає дитина, ухиляється від сплати аліментів.
На запитання пояснила, що вони намагались телефонувати відповідачу, який декілька раз брав слухавку, а потім не брав слухавку і не бажає спілкуватись.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є цивільним чоловіком позивача, познайомився із останньою у 2013 році і після народження ОСОБА_6 стали проживати разом. З часу народження дитини він його біологічного батька ні разу не бачив.
На запитання свідок пояснив, що за умови позбавлення батьківських прав відповідача, він має намір усиновити хлопчика.
Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2012 року.
Відповідно до заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.02.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.
Від вищевказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.09.2014 року, крім іншого, із ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 було стягнено аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно до повноліття сина, починаючи із 26.05.2014 року.
За висновком органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради від 27.11.2018 року, враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 19 СК України визначено участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.
Так відповідно до вимог цієї статті при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування в частині доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з наступних підстав.
Текст даного висновку в основній своїй частині містить посилання на текст позовної заяви та текст тих документів, які долучені до позову.
У висновку зазначено, що 19.09.2018 року в службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради проведена бесіда з малолітнім ОСОБА_3 , який пояснив, що проживає із мамою та татом ОСОБА_7 -цивільний чоловік матері, якого дитина сприймає батьком. Про свого біологічного батька нічого не пам`ятає та не розповідає.
Відповідно до вимог ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Однак, врахування думки дитини має місце тоді, коли вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити.
Тому, враховуючи 5-річний вік дитини, остання не досягла ще того рівня розвитку, який би давав їй вільно висловити думку з приводу спору про позбавлення батьківських прав.
У висновку зазначено, що служба у справах дітей Новоархангельської райдержадміністрації від 03.10.2018 року надала інформацію про належні умови проживання відповідача відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї. За вказаною інформацією зазначено, що у бесіді з батьком стало відомо, що батько бажає приймати участь у вихованні сина, але мама дитини ОСОБА_1 не дає можливості навіть бачитись із хлопчиком.
Крім того, за вказаною інформацією встановлено, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 виносилось на розгляд комісії і члени комісії з питань захисту прав дитини Новоархангельської райдержадміністрації одноголосно проголосували за те, що недоцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 .
Дану інформацію орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради відхилив із тих підстав, що у наданих документах є розбіжності, оскільки у характеристиці зазначено, що ОСОБА_2 характеризується позитивно, але не проживає, а при обстеженні умов проживання, нібито була проведена бесіда з батьком, якого вдома не було і підпис у акті поставлений не ОСОБА_2 .
Однак обставина ознайомлення ОСОБА_2 із актом обстеження умов проживання ніяким чином не може бути таким чином спростована, оскільки відповідальність щодо складання відповідних документів лежить на тих посадових особах, які складали ці документи і встановлення автентичності підпису встановлюється лише експертним шляхом.
Крім того, у висновку жодним чином не зазначено чи були будь-які попередні звернення позивача до служби з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, чи були підстави для відповідного реагування, чи попереджувався відповідач про наслідки ухилення від виконання батьківських обов`язків, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і для висновку про позбавлення батьківських прав повинні передувати ряд дій, які направленні на попередження негативного ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.
Поданий до суду висновок таких зазначень не містить.
Інші докази, які надала позивач до позову, також не можуть беззаперечно стверджувати про необхідність застосування крайнього заходу до батька-позбавлення його батьківських прав відносно дитини.
Так, надані до суду копії довідок із дошкільних навчальних закладів, які датовані 21.04.2017 року 02.11.2016 року та 28.05.2015 року містять у собі інформацію про те, що батько ОСОБА_8 у вихованні сина участі не бере, не відвідує дошкільний заклад та участь у заходах не бере, однак вони ніяким чином не стверджують про ухилення батька від виховання дитини, оскільки процес виховання несе у собі сукупність різноманітних дій по його здійсненню.
Наданий до суду розрахунок заборгованості по аліментам за період із 26.05.2014 року по 01.04.2018 року констатує лише про розмір заборгованості по аліментах, однак доказів щодо примусових дій органів ДВС по відношенню до боржника з приводу причин несплати аліментів до суду не надано.
Несплата аліментів батьком не є доказом ухилення від участі у вихованні дитини і підставою для позбавлення батьківських прав на підставі ст.164 СК України та неналежність сплати батьком аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися із сином, піклуватися про нього й брати участь у його вихованні, про що зроблено відповідний висновок у рішенні ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 299/3019/16-ц.
Інші документи подані позивачем не доводять обставини, які підлягають доказуванню.
Крім того, пояснення свідків суд не може прийняти як належний доказ , який містить інформацію щодо предмета доказування, оскільки зазначені свідки є близькими особами позивача і основниммотивом їх показань є бажання усиновлення дитини чоловіком, з яким проживає позивач. Пояснення ж свідків навіть часу проживання позивача із цивільним чоловіком суперечать тексту позовної заяви та часу припинення шлюбних стосунків між сторонами, що встановлено відповідним рішенням суду.
Судом також встановлено , що відповідач має бажання спілкуватись із дитиною, проте не вживав активних дій для цього, зазначав, що позивач перешкоджає можливості бачитись із сином.
Також, відповідно до запису у військовому квитку відповідача, зазначено, що ОСОБА_2 15 травня 2015 року на підставі наказу командира в/ч п/п В 5509 від 14.05.2014 № 10 призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом, 21.08.2018 року звільнений в запас.
Оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ст.7 Сімейного Кодексу України) то, оцінивши всі обставини, суд встановив відсутність злісного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а також відсутність фактів, які б давали суду підстави зробити висновок про необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідача батьківських прав та судом також не встановлено обставин, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,150,157,164,171 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку визначеному ст. 354,355 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання- АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .
Третя особа: орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради, місцезнаходження- м. Бердянськ площа Єдності 2, .

Повний текст рішення суду складено 28 грудня 2018 року.

Суддя: