АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 646/3108/17

провадження № 22ц/790/4108/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

імена (найменування сторін):

позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року в складі судді Теслікової І.І.,

у с т а н о в и в:

28 квітня 2017 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються КП «ХТМ» у вказану квартиру. Однак свого обов'язку з оплати за надані послуги по теплопостачанню відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 01 квітня 2017 року виникла заборгованість з оплати за надані комунальні послуги, а саме за опалення у сумі 31 682 грн. 09 коп. Крім того, за несвоєчасне внесення плати за зазначені послуги на всю суму боргу відповідно до положень статті 625 ЦК України підлягають сплаті інфляційні нарахування у розмірі 4 276 грн. 69 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 609 грн. 39 коп., що підтверджується розрахунком.

18 липня 2017 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подала заперечення на позов, в яких просила стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за період з 27 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року у розмірі 12 474 грн. 11 коп. (20 897 грн. 34 коп. - 8 393 грн. 23 коп.).

Заперечення мотивовані тим, що позов пред'явлено з пропуском строку позовної давності. Оскільки позов пред'явлено 27 квітня 2017 року, вимога про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 квітня 2011 року по 27 квітня 2017 року є необгрунтованою. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період з 27 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року послуги надано на суму 20 897 грн. 34 коп., при цьому відповідачем здійснена оплата на суму 8 393 грн. 23 коп.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на позов, в яких просив стягнути з нього на користь позивача суму заборгованості за період з 27 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року у розмірі 17 257 грн. 82 коп. (23 651 грн. 05 коп. - 6 393 грн. 23 коп.).

Заперечення мотивовані тим, що позов пред'явлено з пропуском строку позовної давності. Оскільки позов пред'явлено 27 квітня 2017 року, вимога про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 квітня 2011 року по 27 квітня 2017 року є необґрунтованою. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період з 27 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року послуги надано на суму 23 651 грн. 05 коп., при цьому відповідачем здійснена оплата на суму 6 393грн. 23 коп., із яких зараховано 4 406 грн. 77 коп.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року, уточненим ухвалою цього ж суду про виплавлення описки від 21 травня 2018 року, позов КП «ХТМ» задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» суму боргу за надані послуги з теплопостачання у розмірі 31 682 грн. 09 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 4 276 грн. 69 коп., три відсотки річних у розмірі 609 грн. 39 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що строк позовної давності переривався зверненням позивача із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 19 вересня 2013 року.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову та стягнення боргу за надані комунальні послуги за період з 01 квітня 2011 року по 27 квітня 2014 року в розмірі 17 257 грн. 82 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не спростовані доводи відповідача про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності зі сплати за комунальними платежами за період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2017 року.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання на підставі відкритого абонентського особового рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

З письмового розрахунку нарахувань і оплати послуг з теплопостачання по особовому рахунку відповідача вбачається, що станом на 01 квітня 2017 року за період з 01 квітня 2011 року утворилась заборгованість з оплати за теплопостачання в сумі 31682 грн. 09 коп., інфляційні нарахування в розмірі 4 276 грн. 69 коп., три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 609 грн. 39 коп. (а. с. 5-6).

Між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, проте послуги з централізованого опалення відповідачу надавалися та останній приймав їх та частково оплачував.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водопостачання, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності і несучих елементів конструкцій тощо).

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключено на договірних засадах, при цьому відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. м. (куб. м) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством.

Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинкового засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1 Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії та вартість опалення 1 кв. м. опалювальної площі.

Нарахування за опалення здійснено позивачем згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 06 червня 2014 року № 650 та постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 березня 2015 року № 1171. Із зазначених положень випливає, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 частини третьої статті 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та пункту 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про участь у витратах на утримання приміщень та прилеглої території, є грошовим зобов'язанням, у якому серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати від боржника сплатити гроші за надані послуги.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України.

Застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України (в редакції, чинній на час видання наказу) нормами, відповідно до яких судовий наказ може бути видано в разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Таким чином, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Позивач в вересні 2013 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за вказані комунальні послуги. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року за заявою ОСОБА_1 скасовано судовий наказ від 19 вересня 2013 року у справі № 646/6047/16-2, виданого цим судом за заявою КП «ХТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 11 442 грн. 32 коп. та судових витрат у розмірі 114 грн. 70 коп. (а. с. 8).

Встановивши, що відповідач отримував надані КП «ХТМ» послуги з теплопостачання, однак оплачував їх не в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за такі послуги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був застосувати позовну давність до окремих платежів за період з 01 квітня 2011 року по 27 квітня 2017 року є безпідставними, оскільки із наданого розрахунку вбачається часткова оплата наданих позивачем послуг, що свідчить про переривання строку позовної давності у розумінні статті 264 ЦК України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко

Р.М.Піддубний