УХВАЛА

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 201/16085/17

провадження № 61-43196ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Конституційний Суд України, суддя Європейського суду з прав людини Юдківська Ганна Юріївна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

20 серпня 2018 року (відповідно до результатів перевірки відстеження поштового відправлення на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта») ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, в якій просив скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року залишено без руху для усунення недоліків, а саме до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 вручено копію вказаної ухвали Верховного Суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

21 листопада 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 вересня 2018 року направив до Верховного Суду матеріали на усунення зазначених вище недоліків.

В зазначених матеріалах скаржник просив звільнити його від сплати судового збору посилаючись на те, що проти нього представниками органів державної влади скоєно злочини за статтями 146 (незаконне позбавлення волі або викрадення людини) та 151 (незаконне поміщення в заклад з надання психіатричної допомоги) Кримінального кодексу України. Також скаржник мотивував вказане клопотання тим, що перебуває у скрутному майновому становищі.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 подана касаційна скарга на рішення у справі за заявою про встановлення факту відсутності правової визначеності стосовно права заявника звертатись до Конституційного Суду України у зв'язку з прийняттям Європейським судом з прав людини рішення у справі «Заїченко проти України (№2)» від 26 лютого 2015 року, а також те, що скаржником не додано до касаційної скарги доказів, які б підтверджували скрутний майновий стан, вказані скаржником у надісланих матеріалах обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки у строк, визначений для усунення недоліків, та станом на 10 грудня 2018 року недоліки касаційної скарги не усунуті, касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Конституційний Суд України, суддя Європейського суду з прав людини Юдківська Ганна Юріївна, про встановлення факту, що має юридичне значення визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько