09.07.2018 Справа №607/4432/18
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування гаражем,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні гаражем у гаражному кооперативу «Східний» в м.Тернополі шляхом зобовязання відповідача не чинити їй перешкод у користуванні гаражем, надати доступ та передати ключі.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником ? частини гаражу з підвалом за №336, що в гаражному кооперативі «Східний». Вказане майно вона успадкувала за законом після смерті матері ОСОБА_4 Власником ? частини спірного гаражу є ОСОБА_3 Ключі від спірного гаражу знаходяться у відповідача, який ним і користується. На її неодноразові прохання надати ключі та доступ до гаражу не реагує. Вказаними діями відповідач обмежує їй доступ до гаражу, чим створює перешкоди у користуванні належним їй майном.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив та заперечення на позов. Вказав, що 27 вересня 2014 року померла його бабуся, мати позивача ОСОБА_4 За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла йому спірний гараж. Після її смерті він успадкував за заповітом ? частки спірного гаражу. До позивача перейшло право на ? частку спірного гаражу, як право на обовязку частку у спадщині

Спірним гаражем, як до дня смерті ОСОБА_4 так і після, постійно користується його брат ОСОБА_5, про що достовірно відомо позивачу. Після оформлення спадкових прав на гараж, ніхто йому ключів від гаража не передавав та він ніколи ним не користувався. Позивач телефонувала та пропонувала купити належну їй ? частку гаражу та надати ключі. Однак, він повідомив позивачу, що ключі у нього відсутні, оскільки гаражем користується ОСОБА_5 Відтак, будь-яких дій з його сторони щодо чинення перешкод позивачу у здійсненні права власності він не вчиняє. Крім того, позивач проживає у м.Львів та будь-якого наміру користуватись гаражем не має . Посилаючись на наведене, просить відмовити у задоволенні позову та слухати справу за його відсутності.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у ньому.

При цьому, в судовому засідання позивач підтвердила той факт, що дійсно спірним гаражем постійно користується брат відповідача ОСОБА_5, а ОСОБА_3 проживає та працює у м.Києві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав відзив та заперечення на позов, просив слухати справу за його відсутність, у позові відмовити.

Судом встановлено, що власником гаражу за №336, що в Тернопільському гаражному кооперативі «Східний» в м.Тернополі була ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.1999 року, виданим державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за №55.

Після смерті спірний гараж успадкували донька ОСОБА_1 та внук ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 588 встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини спірного гаражу.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 вересня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим № 797, власником ? частин спірного є ОСОБА_3

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, яка є подругою позивача та ОСОБА_9, який є сином позивача, суду пояснили, що позивач в їх присутності телефонувала до відповідача з проханням надати ключі, на що відповідач повідомив, що ключі у нього відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з вимогами ст. 13 Конституції України власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Правом власності, згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, належить права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Право спільної часткової власності, відповідно до вимог ч.1 ст. 358 ЦК України, здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до положень частин 1, 5 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч. 6 ст. 81 ЦПК).

В силу вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками гаражу за №336, що в Тернопільському гаражному кооперативі «Східний». Між сторонами спору не встановлено порядку користуванням майном.

Позивач вказує у неї відсутні ключі до гаражу та на її прохання відповідач відмовився їх надати.

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення зі сторони відповідача будь-яких дій, які б свідчити про перешкоджання позивачу у користуванні належним їй майном.

У відзиві та запереченнях на позовом, відповідач ствердив, що ключі у нього відсутні. Вказаним гаражем постійно користується його брат ОСОБА_5, про що він повідомляв позивача. Після оформлення спадкових прав на гараж, ніхто йому ключів від гаражу не передавав. Він ніколи не користувався гаражем та ключі у нього відсутні.

В судовому засідання позивачка підтвердила той факт, що відповідач не користується спірним гараж, оскільки проживає та працює у м. Києві. Позивачу відомо, що спірним гаражем користується ОСОБА_5, який є братом відповідача.

Позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні будь-які належні та достовірні докази, які б підтверджували факт наявності у відповідача ключів від гаражу.

Більше того, судом встановлено та визнано сторонами спору, що спірним гаражем відповідач не користується. Відтак, твердження позивача про те, що останній чинить їй перешкоди у користуванні власністю є безпідставними.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є співвласником гаражу, на покази свідків допитаних у судовому засіданні та лист -повідомлення від 19.02.2018 року направлене відповідачу з проханням надати ключі.

Суд не приймає до уваги лист позивача на імя відповідача від 19 лютого 2018 року з прохання надати ключі від гаражу та доступ до майна, оскільки сам по собі факт надсилання даного листа не підтверджує факт отримання його відповідачем та наявність в останнього ключів від гаражу та відмову у їх наданні. Вказаний лист жодним чином не підтверджує факт створення позивачу перешкод у користуванні належною йому часткою у гаражі із сторони відповідача.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суду пояснили, що позивач телефонувала до відповідача з проханням надати доступ та ключі до гаражу. Дані покази носять загальний характер та жодним чином не підтверджують факт наявності у відповідача ключів від гаражу та чинення перешкод позивачу в користуванні власністю.

Більше того, свідок ОСОБА_8 пояснила, що відповідач повідомляв про те, що гаражем користується ОСОБА_5 та ключі знаходяться в останнього.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідач є співвласником гаражу, а ОСОБА_5, який користується гаражем є його братом, відтак повинен мати ключі та зобовязаний їх надати, оскільки відповідач є таким же співвласником гаражу як позивач та не несе відповідальності за дії брата ОСОБА_5 Факт родинних відносин між відповідачем та ОСОБА_5 не підтверджує факт наявності у відповідача ключів від гаражу.

Таким чином, суд оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позивач не довела належними та достовірними доказами під час судового розгляду справи порушення її прав як співвласника гаражу діями відповідача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, приймаючи до уваги те, що позивач не обґрунтував та не надав суду належних та допустимих доказів протиправної поведінки відповідача та створення перешкод у користуванні належним їй майном, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 320, 355, 356, 358, 391 ЦК, ст.ст. 10, 11, 13, 81, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (проспект Червоної Калини, 121/63, м.Львів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (вул.Збаразька, 31/9 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про усунення перешкод в користування гаражем відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 липня 2018 року.

Головуюча