РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

27 грудня 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення боргу за розпискою,-

представник позивача адвокат ОСОБА_3,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з дійсною позовною заявою, в якій зазначив, що 12 червня 2016 року він надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 113000,00 грн. із строком повернення 12 липня 2017 року. Передача коштів, умови користування та строки повернення були оформлені у формі боргової розписки від 12 червня 2016 року, написаною відповідачем власноруч. З самого початку боргових стосунків виникли проблеми відповідач не сплачував відсотки за боргом, а також не повернув кошти основного зобовязання. За цей весь час він неодноразово звертався до відповідача з пропозицією добровільно повернути кошти, але ОСОБА_2 просив почекати, він чекав два роки, але відповідач умови домовленості так і не виконав, борг не повернув. Загальна сума заборгованості станом на 21.09.2018 року становить 120430,13 грн. та складається з: 113000,00 грн. сума основного боргу, 7430,13 грн. сума щомісячних процентів з розрахунку за період з 12.07.2016 року по 21.09.2018 року 800 днів.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 09 жовтня 2018 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник надав суду заяву про розглядсправи без їх участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзову на позов не направив.

За згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; що виникають з трудових відносин, справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеномупозовномупровадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначнісправи.

Згідно ч. 8 ст. 279ЦПК України при розглядісправи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, щопозовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Судом встановлено, що 12 червня 2016 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач позичив відповідачеві грошові кошти в сумі 113000,00 грн., строк повернення 12 липня 2017 року, що підтверджується розпискою від 12.06.2016 року, долученою до матеріалів справи та не оспорюється сторонами. Однак, у встановлені договором строки відповідач борг не повернув.

Згідност.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України, за приписами якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння змінайого умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконавйого у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня фактичного повернення позики.

Вказані правила в цілому спрямовані на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів та порядок їх сплати не визначався.

Таким чином, проценти, передбачені вказаною правовою нормою є платою за користування чужими грошовими коштами, яка за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, тобто проценти за договором позики нараховуються до моменту повного повернення запозичених грошових коштів та виконання всіх передбачених договором грошових зобов'язань.

Оскільки, договором позики від 12 червня 2016 року не передбачено порядку виплати процентів, то проценти повинні виплачуватися щомісяця до дня повернення позики у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право на отримання від позичальника ОСОБА_2 процентів за весь час користування останнім позикою.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач просить стягнути заборгованість у розмірі, визначеному станом на 21.09.2018 року, що становить 120430,13 грн. та складається з: 113000,00 грн. сума основного боргу, 7430,13 грн. сума щомісячних процентів за розпискою з розрахунку за період з 12.07.2016 року по 21.09.2018 року, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 599, 612, 625-629, 1046-1049 ЦК України, ст.ст 4, 12, 76-81, 95, 141, 263-265, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, якй зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційним номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційним номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість в розмірі 120430 (сто двадцять тисяч чотириста тридцять) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційним номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційним номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 суму судового збору у розмірі 1204 (одна тисяча двісті чотири) грн. 30 коп.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року.

Суддя А.С. Река