Провадження №: 2/752/1190/18
26 червня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі головуючого по справі судді - Ладиченка С.В.
за участю секретаря - Мороз О.С.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру,-
у травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру.
Позивач просить суд:
-визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1;
-припинити за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.
В обгрунтування позову позивач вказує, що 20.06.2008 року він уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2017 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу, за його особисті кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2013 року набуто спірне майно - квартиру АДРЕСА_1 Спірна квартира придбана за особисті кошти позивача, а саме:
1)кошти отримані від продажу квартири АДРЕСА_2 у розмірі 416000 грн., яка була придбана до шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2000 року;
2)кошти по договору про надання безвідсоткової (поворотної) позики від 12.03.2012 року №08, який укладено між ОСОБА_1 та ДП «КЕТЦ» з метою поліпшення житлових умов на загальну суму 200000 грн.
Посилався на те, що причиною оформлення права власності на відповідача була нестабільна ситуація в країні, вірогідність втратити роботу та велика кількість запозичених коштів.
Відповідач за зобов'язання позивача по договору позики та іншим борговим зобов'язанням не сплачувала, починаючи з дня укладання договору позики, не цікавилась чи має позивач можливість їх сплати, та яка сума залишається до погашення по всім кредитним зобов'язанням, які були отримані під час шлюбу.
Оскільки, квартира АДРЕСА_1 була придбана за особисті кошти позивача, просив суд позов задовольнити, визнати за ним право власності на спірну квартиру.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлялась за встановленим місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду за закінченням строку зберігання, що на підставі положень ст. 128, 130 ЦПК України дає суду підстави прийти до висновку про її належне повідомлення.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбу, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис №459 (а.с.14).
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.15-17).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., зареєстровано в реєстрі №2506, зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації, записаний в реєстрову книгу №д.1073-2, за реєстровим №1450, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 10.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №4809, ОСОБА_1, з однієї сторони, передав, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з іншої сторони, прийняли у власність в рівних частках кожний належну ОСОБА_1 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 (а.с.9).

Відповідно до п. 2 цього Договору продаж вчинено за 416000 грн., які Покупці повністю сплатили Продавцю до підписання цього Договору.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Льовушкіним О.Є., зареєстровано в реєстрі за №665, ОСОБА_9, з однієї сторони, передав у власність, а ОСОБА_2, з іншої, прийняла і сплатила визначену п. 2.1. даного договору грошову суму за квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до п. 2.1., 2.2. цього Договору сторони домовились, що ціна продажу по договору становить 437145 грн., а розрахунок по даному договору проведений між ними повністю до підписання цього договору.

12.03.2013 року між Державним підприємством «Київський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання безвідсоткової (поворотної) позики №08 (а.с.11).

Згідно п. 1, 2, 8 договору позики Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти на безвідсотковій основі, а Позичальник зобов'язується повернути позику в порядку та на умовах, визначених цим договором. Розмір позики складає 200000 грн. Щомісячна сума до утримання із заробітної плати на повернення позики становить 3030,30 грн. , крім останньої, що становить 3030,50 грн.

Відповідно до довідки №27 від 19.05.2017 року станом на 30.04.2017 року загальна сума заборгованості по договору про надання безвідсоткової (поворотної) позики від 12.03.2013 року № 08, становить 46152,79 грн. (а.с.13).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За правилами ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Судом встановлено, що 10.06.2013 року ОСОБА_1, відповідно до договору купівлі-продажу, було відчужено квартиру АДРЕСА_2, яка належала йому на праві особистої приватної власності, за 416000 грн.

Суд приймає до уваги встановлені обставини, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві особистої приватної власності ОСОБА_1, 10.06.2013 року продана ними за 416000 грн. та через десять днів була придбана спірна квартира за 437145 грн., вартість яких не спростована відповідачем, відсутність доказів відповідача, що вона мала відповідні грошові кошти на придбання спірної квартири, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за кошти, що належали позивачу особисто, які були отримані ним від реалізації належного йому майна.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не мала відношення до придбання спірної квартири, договір купівлі-продажу якої хоча і був оформлений на її ім'я, а ця квартира була придбана за рахунок коштів отриманих як від продажу однокімнатної квартири, що належала ОСОБА_1 на праві приватної власності, так і за рахунок коштів отриманих позивачем за договором про надання безвідсоткової (поворотної) позики №08 від 12.03.2013 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені у позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 266, 268, 273, 280, 281 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресо: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Припинити за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресо: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресо: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресо: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4371 (чотири тисячі триста сімдесят одна) грн. 45 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний тексту судового рішення складено 10.07.2018 року.

Суддя С.В. Ладиченко