Справа № 522/2989/15-ц
Провадження № 2/522/4711/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

11 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третьої особи - Реєстраційної служби ОМУЮ про скасування свідоцтва про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі викладеного та керуючись: 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити.

Скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 171,3 кв.м. за ОСОБА_2, проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Наталією Володимирівною за №15981954 від 23.09.2014 року.

Скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 171,3 кв.м. за ОСОБА_2 проведену Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції за №3412204 від 25.06.2013 року.

Скасувати свідоцтво № 5295028 від 25.06.2013 про право власності на АДРЕСА_1 видане ОСОБА_1

Визнати недійсним договір дарування №2150 від 23.09.2014, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В.

Зобов`язати ОСОБА_1 привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 у відповідність до технічного паспорту КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.06.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду буде складений протягом десяти днів.

Суддя А.Ю. Бойчук

Справа № 522/2989/15-ц

Провадження № 2/522/4711/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третьої особи - Реєстраційної служби ОМУЮ про скасування свідоцтва про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року заступник прокурора Приморського району м. Одеси (нині Одеська місцева прокуратура № 3) звернувся до суду з позовом в інтересах Державної архітектурно - будівельної інспекції України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про приведення квартири АДРЕСА_1 в попередній стан, скасування свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності, визнання недійсним договору дарування.

Позов обґрунтовано тим, що 14.07.2003 ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5248. За вказаним договором ОСОБА_1 придбала АДРЕСА_1 загальною площею 76,7 кв.м. Площа квартири підтверджується технічним паспортом, виготовленим 02.06.2003 КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації».

20 жовтня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по справі №2/1522/10245/11 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на АДРЕСА_1, загальною площею 171,3 кв.м. Площа квартири, як зазначено у позові, розширена за рахунок самовільно надбудованого мансардного поверху.

19 лютого 2013 року прокуратурою в інтересах Одеської міської ради подано до суду заяву про перегляд вказаного заочного судового рішення, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2013 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 20.11.2013 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності залишено без розгляду.

Таким чином, скасоване рішення суду, на підставі якого виникло право власності на АДРЕСА_1 загальною площею 171,3 кв.м.

Крім того, місцевою прокуратурою встановлено, що інспекцією ДАБК в Одеській області 12.12.2011 за №ОД 6 зареєстровано декларацію громадянки ОСОБА_1 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири №2 без зміни геометричних розмірів по АДРЕСА_1. 27.12.2011 інспекцією ДАБК в Одеській області за №ОД 8 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за вказаною адресою.

Однак, як зазначає позивач, перевіркою, проведеною інспекцією ДАБК в Одеській області, встановлено, що вищевказані декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів та про готовність об'єкта до експлуатації містять недостовірні дані, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Представник прокуратури у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідачів ОСОБА_7 позов не визнав та надав відзив, з якого вбачається, що спірна квартира не об'єктом самочинного будівництва, оскільки постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 визнано протиправним та скасовано Наказ № 129 «СК» від 24.09.2014 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робі та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, виданий Інспекцією ДАБК в Одеській області, а тому спірна квартира не є об'єктом самочинного будівництва.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

14.07.2003 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №5248. Як вбачається з договору, площа квартири на час його укладання складала 76,7 кв.м., що підтверджено технічним паспортом, виготовленим 02.06.2003 КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації».

20 жовтня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по справі №2/1522/10245/11 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на АДРЕСА_1, загальною площею 171,3 кв.м. У зазначені справі встановлено факт, що площа квартири була розширена за рахунок самовільно надбудованого мансардного поверху.

19 лютого 2013 року прокуратурою в інтересах Одеської міської ради подано до суду заяву про перегляд вказаного заочного судового рішення, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2013 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 20.11.2013 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності залишено без розгляду.

Інспекцією ДАБК в Одеській області 12.12.2011 за №ОД 6 зареєстровано декларацію громадянки ОСОБА_1 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири №2 без зміни геометричних розмірів по АДРЕСА_1. 27.12.2011 інспекцією ДАБК в Одеській області за №ОД 8 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за вказаною адресою.

На підставі вищевказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції громадянці ОСОБА_1 видане свідоцтво № 5295028 від 25.06.2013 про право власності на АДРЕСА_1 на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Проте, Наказом інспекції ДАБК в Одеській області від 24.09.2014 № 129 «СК» скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів по АДРЕСА_1 від 12.12.2011 за №ОД 6 та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації за вказаною адресою від 27.12.2011 за №ОД 8.

Таким чином, Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано декларацію громадянки ОСОБА_1 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири №2 без зміни геометричних розмірів по АДРЕСА_1 за №ОД 6 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за №ОД 8 вже після ухвалення заочного рішення від 20.10.2011 р. у справі № 2/1522/10245/11 де позивачкою доведено факт проведення нею самочинної реконструкції з розширенням за рахунок надбудови мансардного поверху на горищі будинку.

Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Фактично, відповідачем ОСОБА_1 проведено самовільну реконструкцію спірної квартири, без узгодження проектної документації й одержання дозволу, чим порушено вимоги ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 34, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 1 статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 4 зазначеної статті передбачено, що майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 346 ч. 1 п. 3 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Приймаючи до уваги, що свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1, видане реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції на самовільно реконструйований об'єкт вказане свідоцтво та реєстрація прав власності на самовільно реконструйований об'єкт підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що 23.09.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування №2150, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., предметом якого є самовільно реконструйована ОСОБА_1 квартира. У зв'язку з тим, що право власності ОСОБА_1 на реконструйовану квартиру набуто неправомірно, вказаний правочин є недійсним.

У статті 203 ЦК України, в якій визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Виходячи з буквального тлумачення норм статей 4 та 203 ЦК України, зміст правочину має відповідати: ЦК України; іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України; актам Президента України у випадках, встановлених Конституцією; постановам Кабінету Міністрів України; актам органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим, що видаються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом.

Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 216 Цивільного кодексу України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як встановлено під час судового засідання та цей факт не заперечувався сторонами, ОСОБА_1 проведено реконструкцію шляхом приєднання горища будинку АДРЕСА_2 розташованої у зазначеному будинку.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно п. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилученими у територіальних громад та передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади чи відповідного рішення ради чи уповноваженого органу.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі (в управлінні) м. Одеси, відповідно приміщення горища будинку, яке ОСОБА_1 самовільно реконструювала, є комунальною власністю, що належить територіальній громаді міста в особі Одеської міської ради, проте документи, які підтверджують право викупу, оренди або іншого законного користування горищем будинку відповідачами не надано.

Саме той факт, що під час реконструкції було захоплено приміщення горища, яке є власністю територіальної громади, на підставі заяви прокурора було скасоване заочне рішення у справі № 522/10245/11, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на спірну квартиру зі збільшеною площею за рахунок самовільної забудови горища будинку.

Вивченням декларацій про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів по АДРЕСА_1 від 12.12.2011 р. за №ОД 6 та про готовність об'єкта до експлуатації за вказаною адресою від 27.12.2011 р. за №ОД 8 вбачається, що ОСОБА_1 було зазначено площу належної їй квартири - 171,3 кв.м., що свідчить про те, що замовником реєстрацій декларацій було використане рішення суду від 20.10.2011 року у справі № 522/10245/11, яке скасовано.

Оскільки до повноважень органів будівельного контролю не належить перевірка законності підстав набуття права власності (у даному випадку рішення суду від 20.10.2011) та документів, на підставі яких особа набуває право власності, судом наявність зазначених декларацій не береться до уваги, адже ОСОБА_1 здійснювала забудову горища будинку самочинно, ще до реєстрації зазначених декларацій.

Крім того, вирішуючи дану справу, суд враховує, що ніхто з власників квартир не має переважного права користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями, оскільки придбане громадянами право на квартири державного житлового фонду і приналежні до них допоміжні приміщення є невід'ємним, тому неможна обмежити майбутніх власників квартир, що придбаються надалі на підставі цивільно-правових договорів, у користуванні підвальних приміщень та приміщень горища. Крім того, захоплення приміщень загального використання, обмежує право власника будинку Одеської міської ради вільно розпоряджатися ними та обслуговувати будинок під час здійснення ремонтних робіт, тощо.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 не є особою, що в установленому законом порядку набула право власності на спірні нежилі приміщення горища, тому її право власності на ці приміщення не може вважатися правомірним. Отже, і подальша реконструкція спірної квартири є неправомірною.

На підставі викладеного та керуючись: 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити.

Скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 171,3 кв.м. за ОСОБА_2, проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Наталією Володимирівною за №15981954 від 23.09.2014 року.

Скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 171,3 кв.м. за ОСОБА_1 проведену Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції за №3412204 від 25.06.2013 року.

Скасувати свідоцтво № 5295028 від 25.06.2013 про право власності на АДРЕСА_1 видане ОСОБА_1

Визнати недійсним договір дарування №2150 від 23.09.2014, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В.

Зобов`язати ОСОБА_1 привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 у відповідність до технічного паспорту КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.06.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 21.12.2018 року.

Суддя А.Ю. Бойчук