Справа № 341/498/18
Провадження № 22-ц/779/929/2018
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду від 24 травня 2018 року у складі судді Максимчин Ю.Д. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням Галицького районного суду від 09.02.2017 року він виплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 1900 грн., дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_21900 грн. та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 1500 грн. щомісячно. У зв»язку з скрутним матеріальним становищем, не має змоги сплачувати аліменти у визначеній судом сумі, оскільки ним припинено підприємницьку діяльність, на даний час працює по найму, отримує заробітну плату 2600 грн а також має іншу сім»ю , яку змушений утримувати.

Позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1000 грн. на кожну до досягнення ними повноліття, а сина ОСОБА_5 по 1000 грн. щомісяця до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Рішенням Галицького районного суду від 24 травня 2018 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1100 грн щомісячно до досягнення ними повноліття.

Припинено з часу набрання даним рішенням законної сили стягнення аліментів за рішенням Галицького районного суду від 09.02.2017 року.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, зменшивши розмір аліментів до 1100 грн. до досягнення повноліття сина ОСОБА_5, оскільки син вже є повнолітнім, однак навчається на платній формі Прикарпатського університету та потребує матеріальної допомоги батьків. Позивач в своєму позові просив суд стягувати з нього на користь дочок по 1000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, а сина ОСОБА_5, по 1000 грн. до закінчення ним навчання.

Апелянт вказує, що доводи позивача про мізерну заробітну плату та погіршення матеріального становища в зв»язку з припиненням підприємницької діяльності не відповідає дійсності.

Позивач фіктивно зменшив свої доходи, умисно створив заборгованість по сплаті ухвалених судом аліментів на утримання дітей, а наявність у позивача іншої сім»ї не звільняє його від обов»язку утримувати власних дітей.

Апелянт просила рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апелянт ОСОБА_1 у засіданні апеляційного суду вимоги апеляційної скарги підтримала з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до положень пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Івано-Франківської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бувше подружжя, від шлюбу мають троє дітей, які після розлучення залишені на проживанні з матір»ю ОСОБА_1

Рішенням Галицького районного суду від 09.02.2017 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1900 грн. на кожну до досягнення ними повноліття та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 по 1500 грн. щомісячно на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що суттєві зміни матеріального стану платника аліментів у порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Однак із таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

ОСОБА_2 позовні вимоги обгрунтовував тим, що стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки на момент призначення аліментів він являвся приватним підприємцем, а на даний час працює по найму, а також у нього є інша сім»я яку він змушений утримувати.

Разом з тим, будь-яких доказів щодо наявності у позивача іншої сім»ї, яку він утримує, а також даних щодо припинення ним підприємницької діяльності суду не представлено.

На підтвердження скрутного матеріального становища позивач долучив довідку з місця роботи «МП - Будсервіс» від 12.03.2018 року, згідно якої заробітна плата позивача у травні 2017 року становила 3200 грн, у червні, липні 2017 року - 3242 грн, з серпня 2017 року по грудень 2017 року - 3260 грн, у січні, лютому 2018 року - 3723 грн. Довідка не містить даних яку посаду займає ОСОБА_2 на товаристві, не зазначено прізвище керівника та бухгалтера підприємства та (а.с.3).

Колегія суддів приходить до висновку, що дана довідка не може слугувати належним доказом зміни матеріального стану позивача та бути підставою для зменшення розміру аліментів оскільки зазначена в ній сума заробітної плати - 3723 грн. не дає підстав для висновку, що позивач взмозі сплачувати аліменти у зазначеному ним же розмірі 1000 грн. на кожну дитину та не може відображати реальний майновий стан позивача.

Позивачем не спростовано посилання апелянта про те, що він працює на підприємстві своєї матері де отримує мізерну плату, в той час як мінімальна заробітна плата у сфері будівництва є значно вищою.

Натомість відповідачем ОСОБА_1 подано суду копію її податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перший квартал 2017 року, згідно якої у вказаний період доходів не отримувала, а також виписку із медичної картки стаціонарного хворого про те, що її батько ОСОБА_10 - онкохворий.

Таким чином, приймаючи до уваги, що діти відповідачки проживають разом з нею, старший син навчається на денній формі навчання, дочки відвідують курси репетиторів, на утримання дітей необхідні витрати, які значно перевищують прожитковий мінімум, а позивач не представив суду доказів про те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, не представив даних про наявність у нього інших утриманців, то у суду першої інстанції не було підстав для зменшення розміру аліментів, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду від 24 травня 2018 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.О. Максюта

О.О. Томин