Справа № 214/5061/16-ц
2/214/208/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 червня 2018 року, Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Рендюк Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу №214/5061/16 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стикс Компані» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати його звільнення з роботи на підставі додаткової угоди від 01.06.2016 року незаконним та поновити його на роботі у ТОВ «Стикс Компані» на посаді робітника; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено наступне. Позивач працював у ТОВ «Стикс Компані» з 01.01.2016 року згідно цивільно-правового договору. Згідно додаткової угоди від 01.06.2016 року до діючого договору він був звільнений за відсутності його на роботі та не виконання обовязків в одностороньому порядку. Проте позивач вважає, що його звільнено незаконно та безпідставно у звязку із тим, що трудовий договір був укладений на визначений строк, а саме з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. Розірвання договору було здійснено відповідачем згідно додаткової угоди від 01.06.2016 року згідно п. 1.3 цієї угоди. Про своє звільнення позивач дізнався 29.08.2016 року, після ознайомлення з додатковою угодою від 01.06.2016 року. До цього часу відповідач не повідомляв його про звільнення. Також позивач зазначає, що відповідач розірвав цивільно-правовий договір №1 від 31.12.2015 року безпідставно, оскільки не попередив його про звільнення, не склав наказ по підприємству про звільнення, договір складений з порушенням цивільних норм. Також позивач зазначив, що працював на своїй посаді сумлінно та професійно виконував покладені на нього обовязки договором та правилами внутрішнього розпорядку, жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності або будь-якої іншої відповідальності.

Також, внаслідок незаконного звільнення, йому було завдано моральної шкоди, оскільки його позбавлено права на отримання заробітку, внаслідок чого він змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та сімї. Постійні хвилювання про те як матеріально забезпечити свою сімю, тримали позивача в постійній нервовій та психологічній напрузі, що спричиняє значні моральні страждання. У звязку необхідністтю захисту порушених прав позивач звернувся до суду.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Ухвали по заявам та клопотанням.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2016 року провадження у справі було зупинено до винесення рішення по справі за адміністративним позовом ТОВ «Стикс Компані» до ГУ держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2017 року провадження у справі було відновлено.

Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Кодексу законів про працю України.

Так, 31.12.2014 року між ТОВ «Стикс Компані», в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено цивільно-правовий договір, згідно умов якого ТОВ «Стикс Компані» доручив, а ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання виконати роботи. Відповідно п. 4.1 вказаного договору в разі порушення однією з сторін зобовязань за договором, інша сторона має право розірвати його в односторонььому порядку. Відповідно п. 5.1 термін дії договору з 01.01.2015р. до 31.12.2015р. (а.с. 4).

01.06.2016 року між ТОВ «Стикс Компані», в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про розірвання цивільно-правового договору № 1 від 31.12.2015 р., відповідно до п.1 якого замовник, у зв язку із відсутністю робітника та невиконання обовязків вирішив в односторонньому порядку розірвати цивільно-правовий договір №1 від 31.12.2015 року як то передбачно вказаним цивільно-правовим договором. 29.08.2016 року ОСОБА_1В ознайомлено із вказаною додатковою угодою та останнім вона підписана (а.с. 5).

02.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «Стикс Компані» із заявою про видачу наказу про звільнення (а.с. 6).

За результатами проведення перевірки ТОВ «Стікс Компані» ГУ держпраці у Дніпропетровській області за результатами якої складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 343/4.7-7 (а.с.42-53) на підставі якого відносно директора ТОВ «стікс Компані» ОСОБА_4 складено протокол № 175/4.7-7 від 12.09.2016 року про адміністративне правопорушення (а.с.54-56).

Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці надано припис № 174/4.7-7 від 12.09.2016р., за яким ОСОБА_4 приписано забезпечити приведення договорів у відповідність до вимог трудового та цивільного законодавства (а.с. 57).

Згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №343/4.7-7/195 від 26.09.2016р. на ТОВ «Стікс Компані» накладено штраф у розмірі 43500,00 грн. (а.с.58-60).

Суд, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Так, судом було встановлено, що на підставі цивільно-правового договору від 31.12.2014 року укладеного між ТОВ «Стікс Компані» та позивачем ОСОБА_1, останній взяв на себе зобовязання виконувати роботу, яка зазначена у договорі, був ознайомлений з розміром та порядком оплати праці, відповідальність сторін та дострокове розірвання договору.

31.12.2015 року між позивачем та відповідачем був знову укладений цивільно правовий договір терміном дії з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року, та відповідно до п. 4.1 зазначеного договору, передбачено, що в разі порушення однією із сторін зобовязань за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобовязань згідно із діючим законодавством.

Відповідно до наданих службових записок, судом встановлено, що працівник ОСОБА_1 22.01.2016 року, 10.02.2016 року порушив зобовязання покладені на нього цивільно-правовим договором від 31.12.2015 року. Та, з 20.05.2016 року не приступив до виконання своїх зобовязань, на підстав чого була складена службова записка від 23.05.2016 року про розірвання цивільно-правового договору в односторонньому порядку у звязку із порушенням ОСОБА_1 зобовязань.

На підставі п. 4.1 Цивільного правового договору від 31.12.2015 року, останній договір був розірваний у односторонньому порядку у звязку із відсутністю робітника на роботі та не виконання обовязків.

Суд критично оцінює надану позивачем заяву про надання останньому відпустки з 20.05.2016 року по 29.06.2016 року, датовану 05.05.2016 року, оскільки остання не містить жодного доказу про її отримання керівництвом ТОВ «Стікс Компані».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність порушень розірвання цивільно правового договору, суд дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 здійснено роботодавцем з дотриманням вимог трудового законодавства.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позову в частині поновлення позивача на роботі, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі ст.ст. 32,33,36,184 КЗпП України, ст.ст. 4,5,13,77,121,141,265, 354 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стикс Компані» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2018 року.

Суддя Н.В. Чернова