Справа № 466/4209/18
У Х В А Л А

судового засідання

17 липня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1

справа № 466/4209/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою, -

за участю відповідача ОСОБА_2,

встановив:

на розгляді з 31.05.2018 року Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №466/4209/18 за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), , юридична адреса:м.Київ, Русанівський бульвар,8 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) коштів в розмірі понесених витрат в сумі 35813,29 грн. та 1762 грн. судового збору.

Через канцелярію суду 17.07.18 відповідач ОСОБА_2 подав письмову заяву про відвід головуючому судді Невойту П.С. на підставі ч.1 ст.36 ЦПК України та таку підтримав у судовому засіданні.

Як підставу для відводу зазначає, що суддя 14.04.16 розглядав адміністративну справу ОСОБА_2 та визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і оштрафував на 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян: 340 (триста сорок) гривень 00 копійок в доход держави, а також стягнув судовий збір. Зазначена постанова стала підставою для звернення МТСБУ до суду. Під час розгляду адміністративної справи суддя не взяв до уваги його пояснень, доказів на відсутність вини у вчиненій ДТП, не прийняв також пояснень адвоката ОСОБА_3 та не викликав і не допитав свідків.

Представник позивача до суду не прибув, хоча належним чином 26.06.18 повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.21).

У відповідності до ч.1 ст.34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Обгрунтування відповідачем у справі заяви про відвід судді Невойта П.С. зводиться до того, що він розглядав адміністративну справу та притягнув ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і наклав стягнення у виді штрафу. При цьому не повно дослідив всі обставини справи.

Зазначена постанова стала підставою для звернення МТСБУ до суду. Вище вказані обставини на думку ОСОБА_2 вказують на упередженість та необєктивність судді Невойта П.С. при розгляді даної справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

З оглянутої у судовому засіданні справи № 466/3065/16-п вбачається, що постанова судді Невойта П.С. від 14.04.16 у справі оскаржувалася до Апеляційного суду Львівської області та постановою від 22.06.16 залишена без змін.

Доказів щодо прямої чи побічної заінтересованності головуючого судді у результаті розгляду даної справи відповідачем наведено і такі відсутні.

У відповідності до ч 2 та 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Судом встановлено, що підстави для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України, відсутні.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб'єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об'єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав. Дослідивши обставини, зазначені у заяві про відвід, приходжу до висновку, що підстав для відводу немає.

Однак, з метою недопущення сумнівів в об"єктивності та неупередженості судді при розгляді справи заявляю самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36,39,40 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

заявлений відвід відповідачем ОСОБА_2 вважаю необгрунтованим.

Заявляю самовідвід у справі № 466/4209/18 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою.

Справу передати для повторного авторозподілу на підставі статті 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4