Провадження № 6/522/677/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчук А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та просить видати дублікат виконавчого листа № 522/13957/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1501/0708/71-135 від 02.07.2008 р. в розмірі 452632,44 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі: 3654 грн. який був виданий Приморським районним судом м. Одеси.

При цьому посилається на те, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1І про стягнення заборгованості. Позовні вимоги було задоволено.

05.04.2018 року Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу дубліката виконавчого листа задоволено.

13.07.2018 року Постановою Апеляційного районного суду Одеської області апеляційну скаргу задоволено частково, Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судове засідання заявник ПАТ «Альфа-Банк» зявився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Заінтересована особа не зявилися, про час та місце розгляду заяви судом повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали заяви суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2015 року було задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором № 1501/0708/71-135 від 02.07.2008 р. в розмірі 452632,44 (чотириста пятдесят дві тисячі шістсот тридцять дві грн. 44 коп.) гривень та судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн.) гривень.

04.02.2016 р. на виконання вказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист.

Згідно акту Керівника відділу судового супроводження департаменту стягнення кредитів від 12.02.2018 року у процесі передачі виконавчих листів по справі № 522/13957/15-ц з відділення Одеське до Головного офісу ПАТ «Альфа-Банк» для подальшого виконання у примусовому порядку, були загублені.

Виконавчі листи разом з рішенням отримані ПАТ «Альфа-Банк». Під час пересилки оригіналів документів, а саме оригіналів виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1, між відділеннями ПАТ «Альфа-Банк», для отримання останніх відповідним співробітником, для подальшого прийняття в роботу, оригінали виконавчих листів загубились. Про що свідчить складений акт Керівника відділу судового супроводження департаменту стягнення кредитів. У звязку з чим вони звернулися до суду з вказаною

Згідно наданої довідки ПАТ «Альфа-Банк» акцентує увагу, що виконавчі листи дійсно втрачені, службове розслідування не проводилось, так як не передбачено внутрішніми процедурами.

Суд погоджується, з посиланнями заявника, що цивільно-процесуальний кодекс України, не передбачає переліку підстав, та відсутності необхідності доведення обставин щодо його втрати певним переліком документів. Для встановлення обставин втрати виконавчого листа приймається складений акт про втрату та довідка. ОСОБА_1 не надав доказів ,що спростували би посилання ПАТ «Альфа-Банк», або доказів того, що на підставі виконавчих листів по справі №522/13957/15-ц відкрито виконавче провадження .

Суд зауважує, що ОСОБА_1 та його представник знаючи, про наявність справи, та розгляд питання щодо видачі дублікату виконавчих листів не цікавились стадією розгляду справи, всупереч того, що суд двічі призначав дату розгляду справи.

Згідно п. 17.4 ч. 1 Перехідних Положень Розділ ХІІІ у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи, що ОСОБА_1, як ініціатор повторного розгляду питання про видачу виконавчого листа на цій стадії, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом цієї справи, крім того має можливість отримати інформацію щодо руху справи в мережі Інтернет, а саме на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, та офіційного сайту Приморського районного суду м. Одеси.

Більш того, вважаю за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Так, в пункті 41 рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року по справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) зазначено, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд, де зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.

Обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суду з прав людини, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», є юридичною особою.

Згідно ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Тому, у даному випадку недбалість осіб, які представляють інтереси юридичної особи в цивільній справі, не може служити підставою для позбавлення Банку права на виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає, що слід видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 522/13957/15-ц на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 р.

Керуючись п. 17.4 Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по справі № 522/13957/15-ц на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 452632,44 (чотириста пятдесят дві тисячі шістсот тридцять дві грн. 44 коп.) гривень та судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн.) гривень.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.Ю.Бойчук