Справа № 496/4255/17
Провадження № 2/496/84/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участі:

секретаря - Дигуляр А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Зезик Вячеслав Андрійович про усунення від права на спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вказаний позов, який обгрунтований тим, що весь час, поки хворіла ОСОБА_7, підтримувала і допомагала своїй бабусі онука ОСОБА_1 - позивач по справі. У 2010 році після інсульту позивачка забрала бабусю до себе, (за місцем своєї реєстрації і проживання), для того щоб доглядати її, так як вона перебувала в безпорадному стані. Позивачка не працювала, самостійно доглядала за бабусею. Після того, як стан ОСОБА_7 стабілізувався, вона повернулась до свого будинку в селі Велика Балка. Влітку 2016 року та в травні 2017 року, коли ОСОБА_7 поступила до Одеської обласної клінічної лікарні, догляд та допомогу їй надавала позивачка. Саме позивачка забезпечувала покійній цілодобовий догляд: щодня доглядала під час перебування у лікарні, цілодобово доглядала вдома, готувала їжу, годувала, прала одяг, переодягала, забезпечувала прийом ліків, робила безліч інших гігієнічних та санітарних процедур тощо. ОСОБА_7 забезпечувалась всім необхідним з боку позивачки, також допомогу ОСОБА_7 надавав її зять ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (квартирант), який мешкав разом з ОСОБА_7 майже 15 років та прописаний у її будинку з липня 2008 року. Саме вказані особи разом з позивачкою здійснили всі витрати необхідні для поховання. Замовником на організацію та проведення поховання виступав ОСОБА_12. Відповідачі не лише не надали жодної копійчини на лікування матері, а й навіть не навідували її у лікарні та вдома, не допомагали у нематеріальній формі (не доглядали ані під час перебування у лікарні, ані вдома, не готували їжу, не здійснювали гігієнічних та санітарних процедур тощо). Хоча утримувати матір відповідачі зобов'язані в силу закону. При цьому, відповідачі були обізнані про безпорадній стан матері, вони мали змогу її надавати, розуміли свій обов'язок, але, не зважаючи на це, свідомо ухилялись від надання такого. З огляду на вказане, просить задовольнити позов.

30 березня 2018 року від представника відповідачів по справі надійшло заперечення на позов, в яких пояснюється, що відповідачі підтримували зв'язок з померлою, допомагали матеріально та лікували за власні кошти її, тому заявлені у позові підстави про необхідність позбавити відповідачів права на спадкування по закону є надуманими та не обґрунтованими. Позивачка намагається особисто заволодіти спадщиною.

Позивач у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні вважав, що позов підлягає задоволенню, просив його задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні вважав, що позов не підлягає задоволенню, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Отже право користування спірною земельною часткою (паєм) підлягає захистові відповідно до змісту вказаної конвенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4; ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. (а.с. 15).

Згідно довідки про причину смерті від 08.05.2017 р., що є додатком до відповідного

лікарського свідоцтва про смерть, убачається, що померла дана громадянка від

каменів в нирках з каменем в сечоводі. (а.с. 16).

ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_13, що підтверджується копіє паспорту. (а.с. 17).

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_2, вбачається, що ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 19).

У ОСОБА_7 та ОСОБА_13 було троє дочок: ОСОБА_4; ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5. (а.с. 20, 106, 118).

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_3, ОСОБА_15 та ОСОБА_12 уклали шлюб. (а.с. 21).

Від шлюбу була народжена донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_17 прізвище позивачки з «ОСОБА_1» було змінено на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5. (а.с. 23).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_6, ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 24).

У покійної ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, а саме:

-житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності, НОМЕР_7 та технічним паспортом від 10 серпня 2005 року (а.с. 25-28);

-земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка належна покійній відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_8 від 29 квітня 2011 року (а.с. 29);

-земельна ділянка площею 0,1364 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка належна покійній відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_9 від 29 квітня 2011 року (а.с. 32);

Житловий будинок належав подружжю ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про право власності від 21 червця 1994 року НОМЕР_7 ОСОБА_13 подарував 1/2 частину вказаного будинку своїй дружині ОСОБА_7, що підтверджується договором дарування від 24 червня 1994 року. (а.с. 35-36).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Нерубайської сільської ради № 322 від 22 вересня 2005 року була узаконена з правом власності перебудова в житловому будинку ОСОБА_7 із збільшенням житлової площі на 12,20 м2 із 35,00 м2 на 47,20 м2, а також надвірні споруди: навіс, баня, вбиральня, огорожа збудовані до житлового будинку громадянки ОСОБА_7 у АДРЕСА_3. (а.с. 87).

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися, два спадкоємця першої черги - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також позивачка ОСОБА_1 (онука померлої), яка спадкує за правом представлення після своєї матері ОСОБА_14, яка померла на час відкриття спадщини. (а.с. 78-186).

Відповідно до результатів комп'ютерної томографії № 6310 від 15 вересня 2006 року в покійної була кіста єдиної лівої нирки та виявлені камені в ній. (а.с. 38).

Відповідно до довідки МСЕК від 09.06.2015 року № 770809 покійна мала інвалідність за загальним захворюванням - II група. (а.с. 39).

16 серпня 2016 року ОСОБА_7 поступила до Одеської обласної клінічної лікарні з діагнозом камінь в/3 лівого сечоводу єдиної нирки, постренальна анурія, рак сечового міхура, гіпертонічне захворювання 3 стадії, цукровий діабет 2-го типу, що підтверджується виписним епікризом № 19033. (а.с. 40).

21 листопада 2016 року та 29 вересня 2017 року поступала до Одеської обласної клінічної лікарні з діагнозом сечокам'яна хвороба, камінь в лівій нирці, анамнез, що підтверджується виписними епікризами № 22705 та № 27197. (а.с. 41-42).

Відповідно до протоколу Одеської обласної клінічної лікарні від 06 жовтня 2016 року в покійної було діагностовано ерозівний бульбіт, поверхневий астральний гастрит. (а.с. 43)

Позивач вказує, що забезпечувала всім необхідним ОСОБА_7 та їй допомагали ОСОБА_12 (її зять) та ОСОБА_11 (квартирант), та підтверджує це наступними документами: копією квитанції до прибуткового касового ордера № 110 від 08.05.2017 р. на

суму 4 000,00 грн. за бальзамування та обробку тіла покійної; копією рахунку-фактури № б/н від 09.05.2017 року на суму 8 197,00 грн.; копією замовлення на організацію та проведення поховання № 028522 та квитанції до нього на суму 1 060,20 грн.; копією замовлення на організацію та проведення поховання № 029913 та квитанції до нього на суму 147,18 грн. (а.с. 48-52).

Замовником на одержання та поховання праху також був ОСОБА_12, що підтверджується довідкою № 1538. (а.с. 55).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом, зокрема, повнолітні діти, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

У відповідності до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом за рішенням суду, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Так, свідок ОСОБА_12 зазначив, що позивач є його донькою. Він останній раз бачив відповідачів приблизно 9 років назад. С померлою у нього були добрі відносини, він допомагав їй. Після інсульту 2007-2008 року був грошовий переказ від ОСОБА_4 у розмірі 100 дол. США. Спочатку відносини померлої та відповідачів були добрі, ОСОБА_4 спілкувалась з нею по телефону, відповідач пропонував їй переїхати до Росії, але вона відмовлялась. Померла їздила в Санкт-Петербург на обстеження.

Свідок ОСОБА_11 зазначив, що приблизно з 2008 року проживає на квартирі у померлої. Він допомагав їй у всьому. Відповідачі приїздили років 8-9 назад, присилали гроші - 100 дол. США, купували речі (пилосос). Відносини померлої з відповідачами були напружені. Доглядали за нею позивачка та її батько ОСОБА_12 Відповідачі хотіли увезти померлу в Росію після інсульту за її життя.

Свідок ОСОБА_19 зазначила, що є сусідкою та бачила відповідачів за останні 20 років всього один раз, коли у померлої був інсульт. Померлій допомагали позивач та квартирант. Відповідачі пропонували ОСОБА_7 поїхати жити до Росії на дачу, але вона відмовилась.

В матеріалах справи мається заява на відправку переказу грошей № 162491045 від 02.02.2011 року від імені ОСОБА_20, чоловіка ОСОБА_4, з Росії на ОСОБА_12 до України на суму 12000 російських рублів. Та мається приходний касовий ордер № 9866 на переказ вказаних коштів. (а.с. 208, 209).

Згідно до виписки з документів архіву КБ 122, історії хвороби вих. № 17 від 28.02.2018 року ТОВ «Медакс» (м. Санкт-Петербург), ОСОБА_7, 1945 р.н. дійсно з 17.12.2001 року по 25.12.2001 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні урології. 03.01.2002 виконана операція. Довідка виписана по вимогі дочки ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ст. 79 цього кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в порядку ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи, що позивачі не надали суду будь-яких переконливих та об'єктивних доказів на підтвердження факту ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували їх винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував допомоги у зв'язку із безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідачів, а останні відмовили у наданні такої допомоги, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог.

Пояснення свідків зводяться до того, що позивачі піклувалися про померлу, забезпечували її належні умови, в той час, як відповідачі інколи надавали матеріальну допомогу та просили переїхати до себе. Обставин, які б свідчили про умисне ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги саме від них, відповідачів, свідки не наводили.

Доводи позивача, про те, що вона з батьком надавала необхідну допомогу, не стосуються предмету доказування у цій справі, оскільки позивачі повинні довести факт ухилення відповідачів від надання ОСОБА_7, яка перебувала у безпорадному стані, допомоги, потребу у такій допомозі від відповідачів та можливість її надавати.

Зазначені обставини свідчать про відсутність умисних дій чи бездіяльності відповідачів, направлених саме на ухилення їх від турботи за матір'ю, адже вони усвідомлювали, що мати не залишається без догляду, підтримували зв'язок та періодично надавали матеріальну допомогу.

Не було надано суду належних та допустимих доказів того, що допомоги, яку надавала позивач, було недостатньо і ОСОБА_7 потребувала додаткової постійної допомоги саме від відповідачів та якої саме.

Посилання сторони позивача на те, що відповідачі за життя довгий час не відвідували спадкодавця та не надавали їй допомоги, не може бути підставою для задоволення позову про усунення відповідача від права на спадкування, оскільки у справі відсутні докази потреби спадкодавця у такій допомозі і звернення за допомогою та ухилення відповідачів від її надання, а тому лише факт відсутності допомоги спадкодавцеві, який також є не доведений, недостатній для задоволення позову.

Крім того суд звертає увагу на ті обставини, що відповідачі мешкають в Росії, це далека відстань, відносини між країнами напружені, що також впливає на реалізацію своїх прав суб'єктами приватного права також.

На підставі зібраних у справі доказів суд дійшов висновку, що позивачем не доведено сукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування відповідачів відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідачів від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини та потребу померлого у такій допомозі саме зі сторони відповідачів, за умови надання допомоги позивачем.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про усунення відповідачів від права на спадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Зезик Вячеслав Андрійович (місцезнаходження - АДРЕСА_5) про усунення від права на спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Буран В.М.

13 серпня 2018 року