Справа № 369/4426/18 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2883/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 4 06.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Кулішенка Ю.М., із участю секретаря Тимошевської С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах, та інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛ ГРУПП», третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, дій незаконними та усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року відкрито провадження по даній справі.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Публічне акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» подало апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення процесуальних норм права, зокрема, щодо підсудності.

Вважає, що справа має розглядастись за місцем знаходження відповідача, який зареєстрований у Подільському райолні м. Києва.

Просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 20 квітня 2018 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах, та інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із названим позовом, де просили,

визнати за ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право користування житловим приміщенням - домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1

визнати незаконними дії Акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛ ГРУПП» щодо виселення позивачів із спірного домоволодіння,

усунути перешкоди у здійсненні права користування спірним житловим привішенням шляхом їх вселення ( а.с. 2-13 ).

Відтак, на переконання апеляційного суду, спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна, а саме: домоволодінням по АДРЕСА_1

Разом з цим, відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, з точки зору другої інстанції, враховуючи зазначене, дана справа підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області, оскільки, предметом даного спору, як зазначено у позові, є визнання права користування житловим приміщенням, визнання незаконними дії відповідачів щодо виселення позивачів з нього, усунення перешкод у здійсненні права користування ним шляхом вселення позивачів в спірне домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

За таких обставин, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, у повній мірі дотримався вимог процесуального законодавства при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відтак, провадження у справі Києво-Святошинським районним судом Київської області відкрито з дотриманням норм процесуального законодавства, що визначають правила підсудності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення процесуальних норм права, зокрема, ст.ст. 331, 395 ЦК України, ст.ст. 27-30 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про те, що позивачами не надано доказів реєстрації місця проживання в об'єкті незавершеного будівництва - спірному житловому будинку, що спірний будинок не може вважатися житлом у розумінні ЖК України, позов про визнання права користування на незавершене будівництво не є спором про нерухоме майно, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, правового значення для правильного вирішення спору не мають і не спростовують висновок суду першої інстанції про підсудність цієї справи зазначеному місцевому суду та не є, у даному разі, підставою для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, доводи відзиву ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ( а.с. 144-147 ), зокрема, про те, що спір виник з приводу нерухомого майна, з точки зору суду другої інстанції та з врахуванням викладеного, є обґрунтованими, спростовують зазначені апелянтом доводи з цього приводу та свідчать про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах, та інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛ ГРУПП», третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, дій незаконними та усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом вселення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Ю.М. Кулішенко