Справа № 357/9591/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Державний реєстратор прав на нерухоме майно про визнання права власності на частку 32/100 земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

20.08.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Державний реєстратор прав на нерухоме майно про визнання права власності на частку 32/100 земельної ділянки, посилаючись на наступні обставини.

02 липня 2008 року,згідно державного акта серії 957922, виданого Білоцерківською міською радою, кадастровий номер :03:011:0073, вона отримала частину земельної ділянки, площею 0,0899 га., розташованого за адресою: провулок 4-й Чапаєвський ( нині ОСОБА_3 ), 9, кв. 1, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Співвласником даної земельної ділянки на той час був ОСОБА_4, який помер 24.01.2015 року. Після його смерті, спадкоємець, а саме його дружина ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом про визначення частки земельної ділянки спадкодавця в спільній сумісній власності. Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року, судом було визначено частку померлого спадкодавця ОСОБА_4, при житті 68/100 земельної ділянки. Дане рішення не оскаржувалось, а після вступу його в законну силу спадкоємець ОСОБА_2, отримала 07 квітня 2017 року свідоцтво про право на спадщину за законом.

Крім того, судом встановлено, що розмір часток вказаної земельної ділянки не був юридично оформлений, але фактично склався порядок користування спільною земельною ділянкою, а саме ОСОБА_5 користувався частою в розмірі 68/100, а ОСОБА_1 часткою 32/100 ділянки.

Даний фат підтверджується довідкою № 93 від 24.10.2007 року, з якої вбачається, що частки земельних ділянок співвласників житлового будинку по провулку М.Вінграновського ( 4-й Чапаєвський), буд. 9 відносно до загальної площі земельної ділянки 0,899 га Складають: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0797 га в частках: кв. 1- ОСОБА_1 32/100; кв. 2 ОСОБА_4 68/100. Суд враховуючи визнання відповідачем ( тобто нею ) позову, задовольнив позов спадкоємця ОСОБА_2.

Згідно ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність ).

Згідно ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння,користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому части.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України встановлено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням части співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або встановлено судом.

Просила суд визнати за нею, ОСОБА_6, право власності на 32/100 земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церва, провулок Миколи Вінграновського ( раніше 4-й Чапаєвський ), 9 кв. 1, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер :03:011:0073 ( а. с.3-5 ).

Ухвалою судді від 11 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 14 годину 15 хвилин 02 жовтня 2018 року ( а. с. 15-16 ).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву, отримана судом 02.10.2018 року за вх. № 31364, в якій просила справу за її позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить долучити до матеріалів справи лист Держгеокадастру. Просить врахувати при ухваленні рішення адресу вищезазначений лист. Судові витрати просила залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, отримана судом 02.10.2018 року за вх. № 31365, в якій просив справу за позовом ОСОБА_1 до неї про визнання права власності на частку земельної ділянки розглянути за її відсутності. Позов визнає в повному обсязі.

Третя особа управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради в судове засідання не зявилась, судом отримана заява 25.09.2018 року за вх. № 30372 за підписом заступника начальника управління ОСОБА_7, в якій просять розглядати справу без участі представника управління на розсуд суду, про час і місце слухання справи повідомлені.

Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно Державного ату на право власності на земельну ділянку, Серія ЯД № 957922, який виданий ОСОБА_6, яка проживає за адресою: Леваневського, 18, кв. 410 убачається, що на підставі рішення 29 сесії міської ради IV скликання від 31 жовтня 2005 року № 355, остання є власником земельної ділянки площею 0,0899 га, яка розташована в АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Виданий 02 липня 2008 року ( а. с. 6 ).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визначення частки земельної ділянки спадкодавця в спільній сумісній власності, позов задоволено та визначено, що частка померлого спадкодавця ОСОБА_4 в праві сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0899 га, що розташована за адресою: провулок М.Вінграновсього ( колишній 4-й Чапаєвський ), б. 9, м. Біла Церва, Київської області, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер :03:011:0073, при житті становила 68/100. Зазначене рішення суду набрало законної сили 24 лютого 2017 року ( а. с. 7 ).

Судовим рішенням встановлено, що співвласниками даної земельної ділянки є ОСОБА_6 та ОСОБА_4. За життя останнього розмір часток вказаної земельної ділянки не був юридично оформлений, але фактично склався порядок користування спільною земельною ділянкою, а саме ОСОБА_4 користувався частою в розмірі 68/100, а ОСОБА_1 часткою 32/100 ділянки.

З довідки Управління земельних ресурсів у м. Біла Церква Київської області № 93 від 24.10.2007 року, що видана гр. ОСОБА_4, з якої вбачається, що частки земельних ділянок співвласників житлового будинку по пров. М. Вінграновського ( 4-й Чапаєвський ), буд. 9 відносно до загальної площі земельної ділянки 0,0899 га складають: - земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівельна споруд площею 0,0797 га в частках: кв. 1 ОСОБА_6 32/100; кв. 2 ОСОБА_4 -68/100.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній праві, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З відповіді головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.08.2018 року убачається, що дійсна адреса земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0073 є Київська область, м. Біла Церква, провулок Миколи Вінграновського, 9 кв. 1,2.

Згідно ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність ).

Згідно ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння,користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому части.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року було визначено частку померлого спадкодавця ОСОБА_4 в праві сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0899 га, що розташована за адресою: провулок ОСОБА_3 ( колишній 4-й Чапаєвський ), б. 9, м. Біла Церва, Київської області, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер :03:011:0073, при житті становила 68/100.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 квітня 2017 року , яке посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області убачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 24 січня 2015 року є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина складається з 68/100 часток земельної ділянки від загальної площі 0,0899 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в місті Біла Церква Київської області по провулку Вінграновського Миколи ( колишній пров. Чапаєвський четвертий ) під № 9, квартира 2 і належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 957921, виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Біла Церква 02 липня 2008 року.

У звязку з чим, відповідачка ОСОБА_2 на підставі судового рішення, яким було визначено частка померлого ОСОБА_4 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку 68/100 від загальної площі 0,0899 га.

Статтею 373 ЦК України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Частиною 1 статті 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

З наявної в матеріалах справи заяви відповідача ОСОБА_2 убачається, що остання визнає позов позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки, залишилася земельна ділянка, частка якої складає 32/100 з загальної площі 0,0899 га, де судовим рішення від 13 лютого 2017 року було встановлено, що за життя ОСОБА_4 розмір часток вищезазначеної земельної ділянки не був юридично оформлений, але фактично склався порядок користування спільною земельною ділянкою, а саме ОСОБА_4 користувався часткою 68/100, зазначена частка судовим рішенням була визначена за ОСОБА_4, а ОСОБА_1 користувалася часткою 32/100, то суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивачки та визнати право власності на зазначену частку земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки, позивач просила суд понесені судові витрати при зверненні до суду залишити за нею, суд вважає за можливим понесення таких витрат віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 88, ЗК України, ст.ст. 357, 364, 373, 374 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 19, 82, 133, 141, 200, 206, 263, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Державний реєстратор прав на нерухоме майно про визнання права власності на частку 32/100 земельної ділянки, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 32/100 земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церва, провулок Миколи Вінграновського, 9 кв. 1,2 цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер :03:011:0073.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: 09100, АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса проживання: 09100, АДРЕСА_3 );

Третя особа: Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Державний реєстратор прав на нерухоме майно ( місце знаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Яр. Мудрого, буд. 38/12 ).

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2018 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_8