Справа № 346/5759/17
Провадження № 2/346/497/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Печеніжинської селищноїї ради Об»єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, третя особа без самостійний вимог : ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т АН О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок № 15 по вул. Б.Хмельницького в с-щі. Печеніжин Коломийського району збудований батьками позивача ОСОБА_1 в 1950 році. 25.04.1975 року помер батько позивача ОСОБА_4. Станом на 01.07.1990 року будинковолодіння відносилось до типу робітничого двору, в якому проживала і була зареєстрована одна ОСОБА_5, яка 13.06.2015 року померла. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим 27.08.2010 року виконкомом Печеніжинської селищної ради та зареєстрованим в реєстрі за № 224, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Після смерті матері позивач у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, звернувся до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що право власності на вказаний будинок не зареєстровано. Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селищі міського типу Печеніжин, вул. Б.Хмельницького, № 15, Коломийського району, Івано-Франківської області.

В судове засідання позивач не з»явився, однак представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у відсутності представника, та не заперечує проти позову.

Третя особа без самостійний вимог в судове засідання не з"явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату та час судового розгляду.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Протоколу № 1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що будинковолодіння № 15 по вул. Б.Хмельницького в с-щі Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області належало ОСОБА_5. Станом на 01.07.1990 року будинковолодіння відносилось до робітничого двору, в я кому була зареєстрована та проживала одна ОСОБА_5 Наведене стверджується довідкою № 862 від 25.04.2016 року Печеніжинської селищної ради ОТГ.(а.с.11).

Як вбачається з виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 55072 від 27.01.2016 року право власності на будинковлодіння № 15 по вул. Б.Хмельницького в с-щі. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області не зареєстровано. (а.с.16).

25 квітня 1975 року помер ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації смертей 28 квітня 1975 року зроблено відповідний актовий запис за № 22 (а.с.8).

13 червня 2015 року померла ОСОБА_5 про що в книзі реєстрації смертей 15 червня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 40 (а.с.7).

Позивач звернувся до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Коломийської РДНК ОСОБА_6 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що право власності на нерухоме майно не зараєстровано (а.с.9).

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу другого п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності даним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Тому до набрання чинності Цивільного Кодексу України, 2003 року та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 331, 392, 1216, 1218, 1241, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 247 ч. 2, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: селище міського типу Печеніжин, вул. Б.Хмельницького, 15, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Бирич Н. В.