Номер провадження: 22-ц/785/6560/18
Номер справи місцевого суду: 490/3274/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Погорєлової С.О.,

суддів Заїкіна А.П., Калараш А.А.,

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, у справі за позовом ОСОБА_3 до Кир`яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_4) про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, на ухвалу Березівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Лебединського С.Й. 09 липня 2018 року у м. Березівка Одеської області, -

встановила:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом провизначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 19 липня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 09 липня 2018 року у справі №490/3274/18.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до суду представником позивача було подано письмові докази в оригіналі та копіях для суду та учасників, позовна заява подана з дотриманням вимог процесуального законодавства з копіями відповідно до кількості учасників справи, з квитанцією про сплату судового збору, тому суд незаконно повернув позовну заяву позивачу, оскільки це є порушенням права особи на справедливий судовий розгляд та підставою для постановлення окремої ухвали стосовно судді Лебединського С.Й.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не виконані вимоги ухвали суду від 19 червня 2018 року та не усунуті недоліки оформлення позовної заяви.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувсядо Центрального районного суду м. Миколаєва із позовною заявою провизначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва справу передано за підсудністю на розгляд Березівському районному суду Одеської області (а.с.24).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 19 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху з підстав неналежного оформлення відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства та розяснено положення ст. 95 ЦПК України стосовно подання доказів до суду в оригіналах або належним чином завірених копіях.

05 липня 2018 року представник ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, подала до суду заяву про виконання вимог ухвали суду від 19 червня 2018 року.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області 09 липня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу з підстав невиконання вимог ухвали від 19 червня 2018 року про залишення позовної заяви без руху в повному обсязі, а саме: з приводу ненадання доказів в оригіналах та копіях відповідно до кількості учасників справи.

Судом першої інстанції невірно використана норма процесуального права, оскільки ненадання доказів до позовної заяви в оригіналі не є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зі змісту ч.1 ст. 185 ЦПК України вбачається, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно положень ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, ненадання оригіналів доказів до позовної заяви є недоліком оформлення позовної заяви відповідно до ст. 185 ЦПК України, проте, повернення позовної заяви лише з підстав ненадання доказів є ознаками прояву надмірного формалізму в трактуванні судом цивільного процесуального законодавства України.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача 05 липня 2018 надала заяву про долучення до матеріалів справи оригіналів документів, в якій перелічені оригінали документів, долучених до позовної заяви. Проте, вказаних документів матеріали справи не містять. Акт про відсутність вказаних оригіналів документів при прийнятті заяви від учасника справи матеріали справи не містять.

Таким чином, доказами в матеріалах справи підтверджується наявність поданих позивачем оригіналів документів. Отже, підстави для повернення позовної заяви у звязку з ненаданням оригіналів документів, які підтверджують позовні вимоги, тобто з порушенням форми подання позовної заяви відсутні.

Колегія суддів зауважує, що навіть у разі ненадання ОСОБА_3 оригіналів доказів на підтвердження позовних вимог не є підставою для повернення позовної заяви позивачу, оскільки це призведе до порушення права особи на доступ до суду.

Повернення позовної заяви без розгляду це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті позивачем.

Відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджувалися.

Вирішення питання стосовно достовірності доказів суду слід вирішувати під час розгляду спору по суті.

З приводу вказаного питання Європейський суд з прав людини висловив у справі «Чуйкіна проти України» свою позицію, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції «Право на справедливий суд», забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні (п. 50 рішення ЄСПЛ в справі «Чуйкіна проти України»).

Таким чином, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку щодо повернення позовної заяви, оскільки питання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог має вирішуватися на стадії прийняття судового рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про постановлення стосовно судді Лебединського С.Й. окремої ухвали, оскільки він повернув позовну заяву ОСОБА_3 з підстав помсти представнику позивача ОСОБА_2, так як доказів упередженості судді матеріали справи не містять.

За таких обставин, відповідно до 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 09 липня 2018 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2«г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7