Справа № 522/2470/18
Провадження № 2/522/5272/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року

Приморський районний суд м.Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю « Хейстек» - « про визнання договору дарування недійсним»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати недійсним договір дарування 686/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві приватної власності, реєстраційний номер 10, судові витрати покласти на відповідачів.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 29.10.2015 р. в забезпечення виконання Договору про відкриття кредитної лінії №501.45211, укладеного 29.10.2015 р. між АТ «ПроКредитБанк» та ТОВ «Хейстек», відповідач ОСОБА_2, який на той час був одним із співзасновником ТОВ «Хейстек», уклав з АТ «ПроКредитБанк» договір поруки, згідно умов якого він поручається перед Кредитором за виконання усіх зобовязань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник.

Через виникнення у TOB «Хейстек» кредитної заборгованості перед Банком, останній звернувся до Приморського райсуду до поручителів, у тому числі до ОСОБА_2 про її стягнення.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник ТОВ «Хейстек» в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву.

Судом встановлено наступне.

29.10.2015 р. Між АТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Хейстек» будо укладено Договір про відкриття кредитної лінії №501.45211 від 29.10.2015 р.. Згідно банк здійснив кредитування ТОВ «Хейстек» на наступних умовах:

з 29.10.2015 по 28.08.2017 розмір ліміту 1 500 000,00 грн.

з 29.08.2017 по 28.09.2017 розмір ліміту 1 000 000,00 грн.

з 29.09.2017 по 30. 10.2017 розмір ліміту 500 000 грн.

В забезпечення виконання умов договору №501.45211 від 29.10.2015 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №354321-ДП2 від 29.10.2015 року.

23.05.2017 року АТ «ПроКредит Банк» направив вимогу про дострокове погашення кредиту до позичальника та поручителів, через виникнення заборгованості за кредитною лінією (непогашення заборгованості за кредитною лінією у період з 01.03.2017 року по 23.05.2017 року) та неможливістю врегулювання погашення заборгованості в добровільному порядку.

Згідно п.4.2 Договору про відкриття кредитної лінії Позичальник зобов'язаний достроково погасити весь використаний ліміт кредиту протягом пяти банківських днів з дня відправлення Позичальнику чи Поручителям ОСОБА_3.

29.03.2017року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір дарування (копія якого додається). Згідно якого ОСОБА_2 безоплатно передав у власність ОСОБА_1 нерухоме майно - 686/1000 частки квартири номер 70, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Юрія Олеші , будинок 10, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

АТ «ПроКредитБанк» вважає правочин фіктивним та спрямованим на уникнення можливого стягнення заборгованості за кредитом за рахунок нерухомого майна ОСОБА_4

На підтвердження цього висновку позивач вважає наявними наступні підстави недійсності спірного договору:

-доведені факти обізнаності ОСОБА_2 про фінансовий стан позичальника - ТОВ «Хейстек»;

-доведені факти обізнаності ОСОБА_2 про відсутність погашень за кредитною лінією та виникнення прострочення боргу перед Позивачем;

-зберігання місця реєстрації та проживання ОСОБА_2 за адресою подарованого майна;

-зберігання місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 за іншою адресою;

-наявність тісного родинного звязку між сторонами договору.

Додатково позивач звертає увагу на правову позицію ВСУ від 19.10.2016 р. у справі №6-1873цс16.

Посилаючись на ч.1 ст.203, ч.1-3 ст.215 ЦК України, Позивач просить визнати недійсним спірний договір дарування.

Так, згідно зі ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

Отже, Позивач повинен довести, що учасники правочину (Відповідачі) не мали наміру створити правові наслідки саме на момент вчинення правочину.

З цього приводу необхідно зазначити, що спірний договір був нотаріально посвідчений, в п. 19 якого зазначено що цей договір відповідає волевиявленню сторін договору. Також була здійснена його державна реєстрація. Крім того, обдарована після укладання спірного договору дарування отримала на руки від нотаріуса правовстановлюючі документи, які і в теперішній час знаходяться у неї. Все це підтверджує намір сторін Договору в момент його укладення створити відповідні правові наслідки.

Що стосується доводів Позивача щодо обізнаності Відповідача як співзасновника та директора ТОВ «Хейстек» про його фінансовий стан, про відсутність погашень за кредитною лінією та виникнення прострочення боргу перед Позивачем, то з цього приводу необхідно зазначити наступне.

Згідно із рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.09.2017 р. по справі №915/743/17 за позовом публічного акціонерного товариства ПроКредитБанк до TOB «Хейстек» про стягнення кредитних коштів, яке 26.09.2017 р. набрало законної сили, ТОВ «Хестек» у травні 2017 року допустило прострочення понад три календарні дні сплати відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами за квітень 2017 року. Так, із нарахованих відсотків за квітень 2017 року ТОВ Хейстек сплачено 03.05.2017 лише 16243 грн. 80 коп., у звязку з чим заборгованість у сумі 7123 грн. 70 коп. Банком перенесено на прострочення.

Крім того, згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 10.04.2017 р. керівником ТОВ «Хестек» є ОСОБА_5, тобто відповідач з цього часу ніякого відношення до ТОВ «Хейстек» не має.

З цього випливає, що до 10.04.2017 р., тобто коли відповідач був директором та співзасновником ТОВ «Хейстек», заборгованості за кредитом не існувало, а після цієї дати він не знав і не міг знати про фінансовий стан ТОВ «Хейстек».

Щодо інших підстав недійсності договору дарування, які зазначені в позові, то вони стосуються лише виконання спірного договору і не мають відносин до наміру його укладання.

У відповідності до розяснень Верховного суду України в листі від 24.11.2008 р. розділу Правові наслідки вчинення фіктивного правочину ("Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними"), невиконання або неналежне виконання правочину не є підставою для визнання його недійсним і тому зазначені позивачем обставини не свідчать, що договір дарування був фіктивним, тобто укладався без наміру створити правові наслідки.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 78 ЦПК, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства, Позивач не надав належні та допустимі докази щодо відсутності наміру у сторін спірного договору створити правові наслідки на момент вчинення правочину, а докази наведені в позові є вигідними припущенням позивача, що в силу п.6 ст.81 ЦПК, є неприпустимим.

Крім того, Позивач не є заінтересованою особою, оскільки на момент укладення договору дарування ніяких заборон на користь позивача щодо укладання будь-яких угод стосовно спірної частини квартири не існувало.

Що стосується посилання позивача на правову позицію ВСУ від 19.10.2016 р. у справі №6-1873цс16, то вона не може бути врахована, оскільки у цій справі встановлено, що відповідач, відчужуючи належне йому на праві власності нерухоме майно своїй дружині, був обізнаний про судове рішення про стягнення з нього заборгованості на користь позивачки, отже, міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно.

За обставинами позову ПроКредит Банка ніяких судових рішень щодо стягнення заборгованості за кредитом з ТОВ «Хейстек» на момент укладання договору дарування не існувало.

Отже, вищевказане рішення ВСУ ухвалено за різних фактичних обставин.

Таким чином, суд відмовляє у задоволені позову.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства « ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю « Хейстек» - « про визнання договору дарування недійсним»,- відмовити.

Скасувати арешт на 686/1000 частку квартири № 70, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ю.Олеші, 10, реєстраційний номер обєкта 101, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 29.08.2018 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

29.08.18