Провадження № 2-о/243/1158/2018
Справа № 243/8128/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.,

при секретарі Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи в певний час, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Антрацит Луганської області помер її чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час органи ДРАЦС на території м. Антрацит, Луганської області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про смерть чоловіка відповідного державного зразка вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м. Антрацит, Луганської області немає. У зв'язку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть ОСОБА_3 у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця вимушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Антрацит, Луганської області.

Заявниця будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги заяви задовольнити.

Представник заінтересованої особи Словянського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Відділу, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства.

Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про одруження серія: НОМЕР_1, 09 лютого 1966 року заявниця ОСОБА_1., зареєструвала шлюб із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Згідно із довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 199 від 26 червня 2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Причиною смерті стала хронічна серцева-судинна недостатність. Атеросклеротичний кардіосклероз. Ішемічна хвороба серця (а.с. 12).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Антрацит, Луганської області (а.с. 11).

Судом були досліджені також фотокартки із зображенням могили на ім'я ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 9-10).

Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Словянського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 5672/15.22-25 від 28 серпня 2018 року, заявниці було відмовлено у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_3 у зв'язку із тим, що на підтвердження його смерті було пред'явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 7).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто зазначені довідка про причину смерті ОСОБА_3 та свідоцтво про смерть видані на тимчасово окупованій території України, не створюють правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».

Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені в свідоцтві про смерть та довідці про причину смерті ОСОБА_3 враховуючи неможливість у інший спосіб отримати відомості, зазначені в цих документах, хоча й не визнає зазначені лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті офіційними документами.

Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 у відділі ДРАЦС на території підконтрольній державній владі України, та оформлення спадкових прав після смерті чоловіка.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Враховуючи, що м. м. Антрацит, Луганської області тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

Керуючись статтями 4, 76-81, , 258,259,264,265,268, 315,317, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи в певний час - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Україні у місті Антрацит, Луганської області.

Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов