Справа № 629/3703/18
Номер провадження 2/629/1386/18
27.08.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Кремінь М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, посилаючись на те, що вони є власниками чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. Крім них в квартирі зареєстрована ОСОБА_3, відповідач у справі. Відповідач була зареєстрована 16.05.2006 року, але починаючи з вересня 2001 року виїхала з квартири, не проживає в ній, комунальні платежі не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, її особистих речей в квартирі не має. В зв'язку з реєстрацією відповідача вони несуть додаткові витрати по оплаті квартирної плати, це перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним їм майном, тому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.04.1998 року, виданого Виконкомом Лозівської міської ради народних депутатів Харківської області є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
В даній квартирі, крім позивачів, зареєстрована ОСОБА_3, відповідач по справі.
Відповідно до довідки про склад сім'ї КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області від 10.07.2018 року, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
З вересня 2001 року відповідачка в спірній квартирі не проживає, забрала всі свої особисті речі та з'їхала на інше місце проживання.
Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідачка ніяких претензій на житло не мала.
Відповідачка в квартирі не з'являється. Всі обов'язки, пов'язані з утриманням квартири, сплати комунальних послуг виконують позивачі по справі.
Позивачі, як власники квартири, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладали, ніяких обов'язків перед ним не мають.
Позивачі ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинили, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в квартирі не має.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання, членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.
Факт не проживання відповідача по справі в квартирі АДРЕСА_1 з вересня 2001 вбачається з акту від 15.06.2018 року, з якого вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 з вересня 2001 року, тобто тривалий час, за вище вказаною адресою не проживає.
Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивачі не користується, але повинні сплачувати з вини відповідача, тощо.
Неодноразові, як усні так і письмові вимоги позивачів щодо зняття з реєстрації відповідач ігнорує.
Позивачі ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинили, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в квартирі не має.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач по справі звільнив житлове приміщення з власної волі, але знятися з реєстрації не бажає, ніяких претензій до позивача щодо спірної квартири не має, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.
Відповідач вибув на інше місце проживання, не проживає в квартирі більш ніж один рік, отже з цього моменту він втратили право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст.71, 167 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Кириківка Охтирського району Сумської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_6, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 06.07.1999 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, паспорт НОМЕР_7, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 06.07.1999 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Харків, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, паспорт НОМЕР_8, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13.01.1998 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Суддя Н.А.Смірнова