ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 279/1435/16-ц

провадження № 61-9143св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на рішення апеляційного суду Житомирської області від 1 вересня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Талько О. Б., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулось із позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 12 000 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 14 серпня 2018 року.

Вказувало, що з метою забезпечення належного виконання боржником зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж дня відповідачі передали в іпотеку ПАТ «Банк Форум» належну їм квартиру АДРЕСА_1.

Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а боржник не виконує передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 11 лютого 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 3 393,87 доларів США, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 215,75 доларів США, поточної заборгованості зі сплати кредитних коштів у сумі 3 100 доларів США, поточної заборгованості зі сплати процентів у сумі 51,61 доларів США та пені у сумі 26,51 доларів США. Разом з тим, боржник зобов'язаний сплатити позивачу штраф у сумі 5 000 грн за порушення вимог договору щодо страхування іпотечного майна.

За таких обставин просила у рахунок погашення даної заборгованості звернути стягнення на передану в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, яка визначена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 червня 2016 року, ухваленим у складі судді Снігір В. М., у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 1 вересня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову з інших підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з неспівмірності заборгованості з вартістю предмета іпотеки та того, що у даному випадку порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсягу його прав, що є підставою для застосування положень частини третьої статті 39 Закону України «Про іпотеку» і відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру.

У вересні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І. М. подала касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що Закон України «Про іпотеку» не передбачає підстав позбавлення іпотекодержателя права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказує, що апеляційним судом необґрунтовано застосовано частину третю статті 39 Закону України «Про іпотеку» та відмовлено у задоволенні позову

Суд апеляційної інстанції, на її думку, не врахував, що законодавством не передбачено такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю переданого в іпотеку майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 подали заперечення на касаційну скаргу, у яких просили відмовити у її задоволенні, посилаючись на відповідність рішення апеляційного суду нормам матеріального та процесуального права і безпідставність доводів касаційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту шостого розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судами встановлено, що 15 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 0013/08/201-ZNv про надання останньому грошових коштів у сумі 12 000 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитом кінцевим строком повернення до 14 серпня 2018 року. Умовами даного договору на боржника покладений обов'язок щомісячно вносити кошти в рахунок погашення тіла кредиту та сплати процентів.

Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту та сплати процентів, останній сплачує банку пеню у розмірі 0,2 процентів, яка обчислюється від суми боргу та нараховується за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 4.4 угоди визначено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених пунктом 3.3 (крім пункту 3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн.

З метою забезпечення належного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором 15 серпня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладений іпотечний договір, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку банку належну їм квартиру АДРЕСА_1, яка складається з трьох житлових кімнат та службових приміщень, загальною площею 59,1 кв.м, в тому числі житловою площею - 35,5 кв.м.

З пункту 1.4 іпотечного договору апеляційний суд встановив, що заставна предмета іпотеки є договірною і погоджується сторонами в розмірі 120 000 грн.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 не в повному обсязі вносив передбачені графіками щомісячні платежі за кредитним договором, внаслідок чого станом на 11 лютого 2016 року утворилась заборгованість у сумі 3 393,87 доларів США, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 215,75 доларів США, поточної заборгованості зі сплати кредитних коштів у сумі 3 100 доларів США, поточної заборгованості зі сплати процентів у сумі 51,61 доларів США та пені у сумі 26,51 доларів США. Також банком нарахований штраф у сумі 5 000 грн. за порушення вимог договору щодо страхування іпотечного майна.

Частиною третьою статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Отже, законодавством не передбачено такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку у рахунок забезпечення належного його виконання.

Зазначене може бути враховано лише у разі, якщо порушенням основного зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-340цс15.

При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Апеляційним судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості є незначним. Боржник щомісячно у строки, передбачені договором, вносить кошти в рахунок погашення кредиту та сплати процентів. При цьому до 30 вересня 2014 року він сплачував кошти у розмірі, більшому, ніж зазначено у договорі. У подальшому сума щомісячних платежів була меншою, ніж передбачено графіком, що і призвело до виникнення простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 215,75 доларів США.

Також апеляційний суд встановив, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 2 серпня 2016 року стягнено з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за спірним кредитним договором, яка виникла станом на 11 лютого 2016 року.

За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що апеляційний суд, врахувавши наведені обставини та правильно застосувавши положення частини третьої статті 39 Закону України «Про іпотеку», дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки з посиланням на те, що допущене боржником порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування апеляційним судом відсутності у законодавстві такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю переданого в іпотеку майна, є обґрунтованим, але не впливають на наслідки перегляду справи.

Посилання заявника на відсутність у рішенні апеляційного суду мотивів відмови у задоволенні вимог банку спростовуються змістом мотивувальної частини рішення.

Наведені в касаційних скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду по суті вирішеного спору та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, оскільки апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 1 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

О. В. Ступак

Г. І. Усик