Ухвала

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 408/605/17

провадження № 61-36433ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Луганській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головного управління Національної поліції у Луганській області про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що у квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Луганській області, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головного управління Національної поліції у Луганській області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, 25 травня 2016 року працівниками Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Луганській області ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в приміщенні Городищенської школи у неї було вилучено товари, які вона продавала учням (канцелярські товари, цукерки, газовану воду, напої), всього на 8 100 грн 00 коп. При цьому її було звинувачено у незаконній торгівлі даними товарами та складено відносно неї адміністративний протокол за статтею 164 КУпАП.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 30 серпня

2016 року провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_4 було закрито. Вона звернулася до відділу поліції де їй повернули вилучені товари. Тоді ж вона написала розписку про те, що претензій до поліції не має, огляд речей не провела, оскільки поспішала. Близько п'яти днів коробки із речами позивача стояли у коридорі відділку поліції, а вона в цей час домовлялася із власниками магазинів про реалізацію товарів. Пізніше з'ясувалося, що товар вже був зіпсований.

Посилаючись на наведене, просила суд визнати написану нею розписку про отримання речей та відсутність претензій до відділу поліції недійсною та стягнути з відповідачів на її користь 8 100 грн 00 коп на відшкодування майнової шкоди та 1 000 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 26 лютого

2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Луганської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 23 квітня

2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанції не взяли до уваги доводи позивача про те, що вона законно перебувала на території школи де здійснювала господарську діяльність та мала всі необхідні для цього документи. Крім того, суди залишили поза увагою пояснення свідків про те, що товар дійсно був зіпсований.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що постановою Біловодського районного суду Луганської області від 30 серпня 2016 року у діях ОСОБА_4 було встановлено наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою

статті 164 КУпАП, але провадження у справі було закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вилучений товар було повернуто позивачу про що нею власноруч написано розписку.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових службових обов'язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за статтею 1172 ЦК України необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і завданою шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов. Це обставини, за наявності яких шкода була спричинена, хоча сама шкода в цих зобов'язаннях і не набуває якихось особливостей. До таких обставин частина перша вказаної норми відносить виконання трудових (службових) обов'язків працівником.

Причинно-наслідковий зв'язок у цьому виді деліктних зобов'язань може мати складний характер, тобто треба доводити не тільки те, що шкоду завдано внаслідок протиправного діяння, а й те, що це протиправне діяння виникло внаслідок неналежного виконання чи невиконання працівником (службовцем) або іншою особою покладених на нього трудових (службових) чи інших обов'язків.

Оскільки дії працівників Біловодського ВП ГУНП в Луганській області

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не визнані незаконними, відповідали вимогам чинного законодавства, суди дійшли правильного висновку щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1166 ЦК України (щодо загальних підстав відповідальності за майнову шкоду), так і статті 1172 ЦК України. Крім того, ОСОБА_4 не довела факту завдання їй шкоди, після повернення речей написала розписку про відсутність претензій до працівників поліції.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Беручи до уваги зазначене, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 лютого

2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 23 квітня

2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Луганській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головного управління Національної поліції у Луганській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник