Провадження № 2/522/3535/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судці Бойчука А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 по якому просила стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її користь ОСОБА_1, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.05.2017 року шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу, донька постійно проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Разом з тим зазначила, що відповідач, який проживає окремо від них, ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, участі в її вихованні не приймає та не виконує жодного з обовязків, які покладені на нього як на батька дитини, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, надав суду письмові заперечення, згідно яких, позовні вимоги визнав частково в розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем, ОСОБА_2, був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 1936.

За час перебування в шлюбі, мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про народження Серії І-ЖД № 408439 від 06 жовтня 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, копія якого наявна в матеріалах справи.

30.05.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси, був розірваний.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу донька, ОСОБА_3, постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_1 у своєму позові зазначила, що відповідач, який проживає окремо від них, ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, участі в її вихованні не приймає та не виконує жодного з обовязків, які покладені на нього як на батька дитини, а тому вважає що з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач у своїх письмових запереченнях до позову зазначив, що не згоден з твердженнями позивача стосовного того, що між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання ним свого обовязку по утриманню дитини, зазначає, що саме позивач не йде на контакт у вказаному питанні, доказів ухилення від погодження надання допомоги своїй дитині не надано.

Також, вказав, що не має постійного джерела доходів, має лише випадковий нестабільний заробіток від провадження підприємницької діяльності на власний ризик, що дозволяє йому надавати дитині утримання на дещо меншому рівні, ніж просить позивач, та згодний виплачувати аліменти в розмірі 800,00 гривень щомісячно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відомостей щодо перебування у відповідача інших осіб на утриманні суду не надано. Доказів того що відповідач офіційно працевлаштований суду не надано.

Позивач звернулася до суду 13.06.2017 року, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 01 травня 1426 гривень, з 01 грудня 1492 гривні;

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 01 січня 2018 року 1492,00 гривень, з 01 липня 2018 року 1559,00 гривень.

Враховуюче викладене та з огляду на часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 13.06.2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме, з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вбачає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) аліменти на користь ОСОБА_1 (паспорт: КМ 834581, виданий Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2), на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 800,00 гривень щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 13.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття до 27.09.2032 року.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Приморського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Ю. Бойчук