Справа № 562/1490/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2018 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: представник позивача-адвокат ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лювада" про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У поданій в травні 2018 року до суду заяві позивач ОСОБА_3 просить:

- визнати такою, що принижує честь та гідність та порушує недоторканість права на ділову репутацію інформацію, поширену ТОВ "Лювада" у зверненні до Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання та протидії корупції щодо вчинення злочинів зі сторони посадової особи "Волинь-Цемент" філії ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна", зокрема,ОСОБА_3, за яким здійснюється перевірка Управлінням захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України;

- зобов'язати відповідача спростувати на наступний день з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну інформацію про ОСОБА_3 шляхом направлення Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання та протидії корупції листа наступного змісту: «Спростування. Інформація, викладена у листі за вихідним №17/11-27 від 14 листопада 2017 року та інших листах подібного змісту відносно ОСОБА_3, зокрема:

незважаючи на те, що між ТОВ «Левада» і Волинь-Цемент тривали переговори щодо продовження порядку використання останнім залізничних підїзних колій та земельних ділянок, у 03.03.2014 року керівництво Волинь-Цемент в особі генерального директора ОСОБА_3 та виконуючого обовязки директора з виробництва ОСОБА_4 уклали з керівництвом Львівської залізниці в особі начальника Рівненської дирекції залізничних перевезень Львівської залізниці ОСОБА_5 договір про експлуатацію залізничної підїзної колії №Л/ДН-3/14/498/М/П, за яким Волинь-Цемент експлуатує не лише свої залізничні підїзні колії, але й залізничні підїзні колії ТОВ «Левада» без жодних правовстановлюючих документів на них;

менеджмент ПРАТ "Дікергофф Цемент Україна" здійснює нечесну практику ведення бізнесу в Україні, зокрема, співпрацює упродовж 2015-2017 років з фіктивними підприємствами, задіяними у схемах отримання незаконних податкових пільг та компаніями, які співпрацюють із фіктивними компаніями, систематично порушує строки по виплаті заробітної плати своїм працівникам є недостовірною.

ТОВ «Левада» спростовує дану недостовірну інформацію на виконання рішення , прийнятого у судовій справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Левада» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди»;

- стягнути з відповідача - ТОВ «Левада» на його користь 500000 грн. моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивих відомостей, що паплюжать його честь, гідність та ділову репутацію, а судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 22 січня 2018 року на підставі наказу Генерального директора ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" його та заступника директора ОСОБА_4 було відсторонено від роботи із збереженням заробітної плати з метою забезпечення неупередженого розслідування та унеможливлення здійснення негативного впливу на його проведення викладених у зверненні представників ТОВ «Левада» до Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання та протидії корупції фактів незаконної діяльності з експлуатації підїзних колій, застосування нечесних практик ведення бізнесу в Україні. Наведені у зверненні відповідача факти є безпідставними та не відповідають дійсності, спростовуються рішеннями господарського суду від 07 листопада 2017 року про правомірне використання підїзних колій. Розповсюдженням такої недостовірної інформації відповідач принижує його честь та гідність, ділову репутацію та завдав непоправної шкоди його здоровю, яке внаслідок переживань та душевних страждань суттєво погіршилося та він змушений звертатися за медичною допомогою.

У поданій в травні 2018 року до суду заяві позивач ОСОБА_4 заявив аналогічні позовні вимоги до відповідача та з аналогічних мотивів.

У відзивах на позовні заяви від 11 липня 2018 року відповідач позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки у листі за вихідним №17/11-27 від 14 листопада 2017 року ТОВ «Левада» вживало виключно оціночні судження, які є вираженням його субєктивної думки та поглядів, а звернення до Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання та протидії корупції з метою перевірки викладених фактів є конституційним правом особи. Звернення позивача до лікаря зі скаргами на здоровя не підтверджують причинно-наслідкового звязку між погіршенням його стану здоровя та розповсюдженням вказаного вище листа, а заявлений розмір моральної шкоди є необґрунтованим.

31 липня 2018 року позивачі подали заяви про зміну предмету позову, відповідно до яких просили:

- визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність та порушує недоторканість права на ділову репутацію інформацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що розміщена ТОВ "Лювада" у листі за вихідним №17/11-27 від 14 листопада 2017 року, що адресований Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції, до Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ та листах аналогічного змісту, що адресовані CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн «Укрцемент», світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE, наступного змісту: «03 березня 2014 року керівництво Волинь-Цемент в особі Генерального директора ОСОБА_3 та виконуючого обовязки директора з виробництва ОСОБА_4 заключили з керівництвом Львівської залізниці контракт №Л/ДН-3/14/498/М/П на експлуатацію залізничного полотна, згідно якого Волинь-Цемент експлуатує не лише своє залізничне полотно, але й залізничне полотно ТОВ «Левада», не маючи при цьому жодного документа щодо права власності на нього» та «менеджмент ПРАТ "Дікергофф Цемент Україна" здійснює нечесну практику ведення бізнесу в Україні, зокрема, співпрацював упродовж 2015-2017 років з фіктивними підприємствами, задіяними у схемах отримання незаконних податкових пільг та компаніями, які співпрацюють із фіктивними компаніями, систематично порушує строки по виплаті заробітної плати своїм працівникам;

- зобов'язати відповідача на наступний день після набрання рішенням суду законної сили направити листи до Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції, до Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ та листах аналогічного змісту, що адресовані CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн «Укрцемент», світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE про спростування указаної вище недостовірної інформації;

- стягнути з відповідача - ТОВ «Левада» на користь позивачів по 500 000 грн., а судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2018 року цивільні справи за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала повністю і по аналогічних мотивах.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Установлено, що позивач ОСОБА_3 відповідно до наказу №9-к від 10 січня 2014 року виконував обовязки Генерального директора ПАТ «Волинь-Цемент», а з 01 січня 2016 року згідно наказу №2-к від 31 грудня 2015 року обовязки директора «Волинь-Цемент» ПАТ «Дікергофф Цемент Україна».

Позивач ОСОБА_4 відповідно до наказу №294-к від 30 грудня 2014 року виконував обовязки директора з виробництва ПАТ «Волинь-Цемент», а з 01 січня 2016 року згідно наказу №1-к/п від 28 грудня 2015 року обовязки заступника директора з виробництва «Волинь-Цемент» ПАТ «Дікергофф Цемент Україна».

Наказом №8 від 22 січня 2018 року Генерального директора ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у звязку з розглядом Управлінням захисту економіки ГУНП в Рівненській області звернення представників ТОВ «Левада» з метою забезпечення неупередженості розслідування та унеможливлення здійснення негативного впливу на проведення внутрішнього розслідування, відсторонені від роботи із збереженням заробітної плати на період з 22 січня 2018 року до 26 січня 2018 року.

Так, 14 листопада 2017 року за вихідним №17/11-27 відповідачем ТОВ «Левада» надіслано до Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання та протидії корупції листа, у якому звернулося з повідомленням про факти, що свідчать про можливе вчинення посадовими особами і представниками ПАТ «Дікергофф Цемент Україна», що входить до групи Dyckerhoff-Buzzi Unicem, корупційних діянь та застосування нечесних практик ведення бізнесу в Україні та з проханням сприяти ТОВ «Левада» у захисті його законних прав на своє майно.

Указане звернення заступником Голови Комітету ВРУ на підставі ст.7 Закону України «Про звернення громадян» скеровано Міністрові внутрішніх справ України ОСОБА_6 для організації перевірки викладених у зверненні ТОВ «Левада» доводів.

Зокрема, в передостанньому абзаці 10 сторінки звернення ТОВ «Левада» зазначалося, що «03.03.2014 року керівництво Волинь-Цемент в особі генерального директора ОСОБА_3 та виконуючого обовязки директора з виробництва ОСОБА_4 уклали з керівництвом Львівської залізниці в особі начальника Рівненської дирекції залізничних перевезень Львівської залізниці ОСОБА_5 договір про експлуатацію залізничної підїзної колії №Л/ДН-3/14/498/М/П, за яким Волинь-Цемент експлуатує не лише свої залізничні підїзні колії, але й залізничні підїзні колії ТОВ «Левада» без жодних правовстановлюючих документів на них».

Також, на 11 та 12 сторінках звернення ТОВ «Левада» зазначалося про «інші факти, що свідчать про можливе застосування менеджментом ПАТ "Дікергофф Цемент Україна" нечесних практик ведення бізнесу в Україні». Зокрема, «за інформацією, отриманою від працівників ПАТ "Дікергофф Цемент Україна", що була підтверджена даними з відкритих реєстрів, підприємство протягом 2015-2017 років співпрацювало з фіктивними компаніями, залученими у схеми отримання незаконних податкових вигод … та компаніями, що співпрацюють з фіктивними компаніями …, систематично порушує строки по виплати заробітної плати своїм працівникам, що є грубим порушенням прав працівників».

Аналогічний зміст міститься у листі з вихідним №17/11-27 від 14 листопада 2017 року, що адресований до Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ (у перекладі), а розповсюдження листів до CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн «Укрцемент», світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE відповідач заперечую.

Наказом виконуючого обовязки генерального директора ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» №19 від 29 січня 2018 року затверджені результати проведеного розслідування за зверненням представників ТОВ «Левада», відповідно до яких визнано дії посадових осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як такі, що не містили порушення професійних етичних норм ознак корупційного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

З розяснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Звертаючись до суду з позовом позивачі, посилаючись на положення статей 297, 299 ЦК України, зокрема, просять визнати, що інформація, яка була розміщена у листі №17/11-27 від 14 листопада 2017 року до Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції, до Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ та інших листах аналогічного змісту, не відповідає дійсності та шкодить діловій репутації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як директора «Волинь-Цемент» ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» та заступника директора з виробництва вказаного підприємства відповідно, завдала шкоди їх інтересам та здоров'ю.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 серпня 2013 року вбачається, що ТОВ «Левада» належали залізничні підїзні колії, належність яких оспорювалась ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» та з приводу яких між сторонами мав місце спір, який вирішувався у порядку господарського судочинства.

Так, рішенням Господарського суду Рівненської області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 11 вересня 2018 року, позов ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» задоволено частково та визнано недійсним правочин, оформлений актом від 10 липня 2012 року в частині передачі в статутний капітал ТОВ «Левада» від ТОВ «Здолбунівський ЗБК» залізничних підїзних колій довжиною 2,1 км та скасовано рішення державного реєстратора від 17 серпня 2013 року за ТОВ «Левада» на спірне майно.

Разом із тим, зміст самих позовних вимог не містить жодних конкретних посилань позивачів на те, яку саме інформацію на час її поширення, тобто конкретні відомості, що вказують на їх непрофесійність, розміщені у вказаних листах від 14 листопада 2017 року, слід визнати недостовірною, такою, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивачів.

А відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Частиною 1 ст.277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Належних та допустимих у розумінні ст.77-78 ЦПК України доказів поширення відповідачем недостовірної інформації, що порушує честь і гідність та ділову репутацію позивачів суду не надано, а матеріали справи таких доказів не містять.

Також, слід зазначити, що вирішуючи спір про захист честі, гідності і ділової репутації, суд повинен встановити суб'єктний склад сторін спору, з'ясувати, яка фізична або юридична особа поширила недостовірну інформацію, а також автора цієї інформації.

Позивачі вказували на порушення їх немайнових прав, здійснення нечесної практики ведення бізнесу як посадових осіб саме при виконанні обовязків директора «Волинь-Цемент» ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» та заступника директора з виробництва відповідно та не посилалися на порушення їх права на недоторканність приватного життя тощо.

З метою захисту ділової репутації підприємства ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» звернулося з відповідним позовом до ТОВ "Лювада", який розглядається у порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами представника відповідача, що у надісланих ТОВ «Левада» листах до вирішення між сторонами вказаного вище майнового господарського спору по суті останній реалізував свої конституційні права на звернення, у яких висловив свої оціночні судження, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лювада" про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2018 року.

Суддя: