Справа № 505/1597/18
Провадження № 2/505/1048/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2018 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря Бондаренко Н.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Подільську Одеської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

04.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення авансу з ОСОБА_2 в сумі 20 000 доларів США.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду від 07.06.2018 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2007 року та 29.01.2008 року ОСОБА_1, маючи на меті придбати в майбутньому в приватну власність нежитлове приміщення, за адресою Одеська область, м.Котовськ (сучасна назва Подільськ), пр-кт. Котовського, 13в, передав ОСОБА_2 у вигляді авансу грошові кошти у загальному розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.

Для підтвердження отримання зазначених коштів ОСОБА_2 власноруч написав дві розписки, в яких зазначив, що отримав від ОСОБА_1 кошти в загальній сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.

Станом на травень місяць 2018 року договір купівлі-продажу зазначеної нерухомості укласти на первісних умовах вже не вдається за можливе, оскільки конюнктура ринку нерухомості, курс долара та економічна ситуація склалися таким чином, що вказана нерухомість знецінилась та не вартує навіть сплаченого ним авансу.

Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_2 повернути йому грошові кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, які той отримав від нього у вигляді авансу, на що ОСОБА_2 відмовив в звязку з відсутністю в нього цих коштів.

ОСОБА_2 відмовлявся врегулювати спір досудовим шляхом, тому позивач ОСОБА_1 був змушений звернутись до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що вказані обставини підтверджуються власноручно написаними ОСОБА_2 розписками, оригінали яких знаходяться у позивача та будуть надані суду на огляд.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було укладено нотаріально посвідченого попереднього договору або договору купівлі-продажу нерухомості, за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України. Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 стверджує, що передана ним грошова сума на користь ОСОБА_2 в розмірі 20 000 доларів США є авансом та підлягає поверненню йому в повному обсязі та просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день платежу та сплачений судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти первісного позову, через канцелярію суду 09.07.2018 року, надав зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути на його користь з ОСОБА_1, збитки в сумі 23595,00 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день прийняття рішення та усі судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду від 11.07.2018 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, зустрічний позов обєднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу.

На обґрунтування зустрічного позову зазначив, що між ним та ОСОБА_1 досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу його нерухомості у вигляді нежитлового приміщення, за адресою Одеська область, м. Котовськ (Подільськ), пр-кт. Котовського (Шевченко), 13в за ціною 600 доларів США за кв.м. на загальну суму 38 040 доларів США. Згідно його власноручних розписок від 11.10.2007 року та 29.01.2008 року він отримав грошові кошти у загальній в сумі 20 000 доларів США від ОСОБА_1 в рахунок укладеного договору купівлі-продажу обєкта нерухомості.

На обґрунтування зустрічного позову позивач ОСОБА_2 вказує, що протягом 10 років свої наміри ОСОБА_1 не змінював і обіцяв виконати свої зобов'язання щодо укладання договору купівлі-продажу зазначеного вище майна та сплати його повну вартість. Іншим покупцям було неодноразово відмовлено в продажі цих приміщень. Також було відмовлено потенційним орендарям в укладанні договору оренди.

Відповідно до висновку №05/2018 Експертного дослідження за заявою ОСОБА_2 по визначення ринкової вартості нежитлових приміщень по проспекту Шевченка (Котовського), 13-в в м. Подільську Одеської області станом на 2007-2008 р. та 2018 роки, ринкова вартість нежитлових приміщень (офісу) літ. «А» №2,3,4,5, загальною площею 64,2 кв.м., розташовані за адресою пр-т Шевченка (Котовського), 13-в в м. Подільськ (Котовськ) Одеської області, станом на 2007-2008 роки складає 40 061,00 доларів США та ринкова вартість цих приміщені станом на липень 2018 року складає 14 445,00 США.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, посилаючись на невиконання первісним позивачем попереднього договору та в звязку з відмовою ОСОБА_1 укласти з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нежитлової будівлі за адресою Одеська область, м.Подільськ, пр-кт. Шевченко (до перейменування Котовського), 13в, вважає, що ОСОБА_1 завдав йому збитки на суму 23 595 доларів США та відповідно до положень ч. 2 ст. 635 ЦК України вказані кошти мають бути відшкодовані йому та стягнуті з ОСОБА_1 в звязку із знеціненням його майна.

Збитки позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 складають розмір знецінення належного йому нерухомого майна, яке є предметом договірних відносин між ним та ОСОБА_1, та дорівнює 23595,00 доларів США, що є різницею між обумовленою вартістю приміщень та їх сьогоднішньою вартістю (38 040,00-14445,00=23595,00) та на момент пред'явлення позову сума завданих ОСОБА_1 збитків оцінена позивачем ОСОБА_2 у гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ (26,42978 ) на 06.07.18р. становить 623 610,66 грн.

Також позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вказує розмір витрат на правову допомогу, пов'язаний з розглядом даної справи, який дорівнює 13 000,00 грн.

Судом досліджено власноручні розписки від 11.10.2007 року та 29.01.2008 року, відповідно на суму 5000 доларів США та суму 15000 доларів США, які ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 на підтвердження отримання від останнього грошових коштів в загальній сумі 20 000 доларів США в рахунок укладення в майбутньому (без зазначення кінцевого терміну) договору купівлі-продажу нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Подільськ (до перейменування Котовськ), пр-кт. Шевченко (до перейменування пр-кт Котовського), 13в за загальною вартістю 38 000 доларів США.

Судом досліджено письмову досудову вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 23.05.2018 року про повернення йому суми авансу в розмірі 20 000 доларів США в звязку з неможливістю укласти договір купівлі-продажу нерухомості з огляду на зміну конюнктури ринку та цін на нерухомість.

Судом досліджено відповідь ОСОБА_2 на досудову вимогу ОСОБА_1 від 26.05.2018р. з пропозицією укласти договір купівлі-продажу нежитлової будівлі за адресою Одеська область, м.Подільськ (до перейменування Котовськ), пр-кт. Шевченко (до перейменування пр-кт Котовського), 13в на суму 38 000 доларів США, або договір купівлі-продажу частини нежитлової будівлі за адресою Одеська область, м.Подільськ (Котовськ), пр-кт. Шевченко (Котовського), 13в на вже сплачену суму 20 000 доларів США.

Судом допитано свідків:

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що в 2007-2008 році мав бажання орендувати приміщення площею 100 кв.м. у ОСОБА_2 та вони домовились про оренду, але потім ОСОБА_2 відмовив в звязку з тим, що приміщення вже йому не належить. Кому він продав в 2008 році приміщення, свідку стало відомо перед судовим засіданням.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що в 2008 році до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням намалювати майбутній фасад та внутрішні приміщення які мають бути після ремонту, та вказав, що збирається купувати приміщення у ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що в 2009 році він мав бажання придбати у ОСОБА_2 приміщення в лівому крилі будівлі, але ОСОБА_2 відмовив йому, оскільки пообіцяв це приміщення іншій особі.

Отже, загалом свідки пояснили суду, що мали намір укласти з ОСОБА_2 договори оренди та купівлі-продажу нежитлової будівлі за адресою Одеська область, м.Подільськ (Котовськ), пр-кт. Шевченко (Котовського), 13в, але ОСОБА_2 їм відмовив з огляду на те, що в нього вже є покупець на вказану нерухомість.

Судом досліджено письмові докази надані сторонами у вигляді виписки з реєстру прав власності та інших речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю за адресою Одеська область, м. Подільськ (Котовськ), пр-кт. Шевченко (Котовського), 13в, та звіти про ринкову вартість вказаної нерухомості станом на 2007-2008 року та станом на 2018 рік.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін та наданими сторонами доказам, суд встановив, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була досягнута усна домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомості

- нежитлового приміщення, за адресою Одеська область, м. Подільськ (до перейменування Котовськ), пр-кт Шевченко (до перейменування пр-т Котовського), 13в за ціною 600 доларів США за кв.м.

Вказана домовленість підтверджується розписками ОСОБА_2 від 11.10.2007 року та 29.01.2008 року про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 в загальній сумі 20 000 доларів США.

Частинами 1,3 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір,

сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ч.2 ст. 570 ЦК України).

Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке випливає із договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного між сторонами, який за своєю формою та змістом має відповідати вимогам чинного законодавства для укладення угод щодо нерухомого майна.

ОСОБА_7 Верховного Суду в Постанові від 22 серпня 2018 року (Справа № 401/3856/16-ц) визначила, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (частина перша статті 635 ЦК України).

Відповідно до частини першої статі 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було укладено нотаріально посвідченого попереднього договору та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомості, за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України, а тому суд приходить до висновку, що передана ОСОБА_1 грошова сума в розмірі 20 000 доларів США на користь ОСОБА_2 є авансом та підлягає поверненню в повному обсязі.

До правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 570 ЦК України, яка встановлює презумпцію авансу. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання, яке виникає з укладеного договору.

Визначальним є сам факт отримання грошових коштів, сплачених як аванс, що первісним позивачем доведено, а відповідачем за первісним позовом підтверджено та не заперечується.

Вищевказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 25.09.2013р. у справі № 6-83ц13, від 13.02.2012р. у справі №6-176цс12 щодо правового застосування норми ст.570 ЦК України з приводу повернення авансу.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 01.11.2017р. у справі 6-1063цс17.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки первісний позивач передав відповідачу за первісним позовом грошову суму у розмірі 20 000 доларів США у рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомості, а не у гривнях, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 суми авансу у розмірі 20 000 доларів США, що станом на день постановлення рішення по справі складає 551 400 (пятсот пятдесят одна тисяча чотириста) грн. за курсом НБУ 27,57грн. за 1 долар США є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог зустрічного позову, то судом встановлено, що ОСОБА_2 вимагає стягнення з ОСОБА_1 збитків, підставою яких є на думку позивача по зустрічному позову невиконання ОСОБА_1 умов попереднього договору.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно приписів ч.1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (Договір купівлі-продажу земельної ділянки єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (редакція ч.1 ст. 657 ЦК України станом на 2007-2008 роки).

Таким чином, попередній договір щодо нерухомого майна в 2007-2008 роках мав укладатися у письмовій формі і підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судом встановлено, що попереднього письмового, нотаріально посвідченого

договору, щодо укладання в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: Одеська область, м.Котовськ, пр-кт Котовського-13в між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які б за формою та змістом відповідали приписам ч.1 ст. 635 ЦК України, не укладалося.

Оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було укладено письмового та нотаріально посвідченого попереднього договору, тому ОСОБА_1 не міг ухилятися від укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Письмові розписки ОСОБА_2 від 11.10.2007 року та 29.01.2008 року про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів, відповідно до приписів ч.ч. 1, 4 ст. 635 ЦК України, по своїй формі та суті не являються попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, а відтак ОСОБА_2 не має правових підстав на відшкодування збитків у разі необґрунтованого ухиляння сторони від укладення основного договору .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В Постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц ОСОБА_7 Верховного Суду зробила висновок, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вказаної правової позиції дотримувався також Верховний Суд України в постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16.

Відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, яка залежно від підстав виникнення поділяється на договірну та недоговірну.

Договірна відповідальність виникає в разі порушення умов договору (зобовязання) стороною цього договору. Деліктна відповідальність - є недоговірною відповідальністю. Вона настає у разі протиправного завдання шкоди будь-кому, коли правопорушник не перебуває в договірних відносинах із потерпілим.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 пошкоджував, знищував нерухомість ОСОБА_2, обмежував права власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном для отримання доходів шляхом здавання в оренду або шляхом продажу суду не надано.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на необхідність задоволення первісного позову та відмову у задоволені зустрічного позову, в порядку дії ст.141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі сплаченого судового збору за подачу позову в сумі 5222,78 грн. та за подачу заяв про забезпечення позову в загальній сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 546, 570, 611, 635 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280, 289 ЦПК України суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: Україна, Одеська область, м. Подільськ, вул.Щорса-42, ІПН: НОМЕР_1, грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день виконання рішення на користь ОСОБА_1, що на день постановлення рішення становлять в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 551 400 (пятсот пятдесят одна тисяча чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: Україна, Одеська область, м. Подільськ, вул. Щорса-42, ІПН: НОМЕР_1, сплачений судовий збір в сумі 5927,58грн. на користь ОСОБА_1.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків в сумі 23 595 доларів США відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.О.Івінський