Єдиний унікальний номер 225/6855/16-ц Номер провадження 22-ц/775/936/2018
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/936/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Жданової В.С.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ситніка Д.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 березня 2017 року у цивільній справі № 225/6855/16-ц (суддя Скиба М.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 30.01.2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач станом на 30.11.2016 року має заборгованість 11741,37 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 1752,13 грн. ; 8953,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф, 535,30 грн. - штраф (процент). Просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11741,37 грн., та судові витрати у розмірі 1378,00 грн..

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості в розмірі 11741 (одинадцять тисяч сімсот сорок одна) грн.. 37 коп., витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, правил надання послуг (виконання робіт) і тарифів банку, щоб в сукупності із заявою, свідчило про укладення у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Зазначає, що судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови і правила розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Суду не надано доказів того, що відповідна карта, передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором б/н від 30 січня 2013 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, та не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій.

Крім того, із розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що відсотки за користування кредитними коштами відповідачу нараховувались виходячи з різних процентних ставок, загальна сума яких становить 8953,94 грн. Однак, позивачем не надано суду жодних доказів повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2013 р. позивачем підписана анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка складає договір між ним та Банком, що відповідач підтвердив своїм підписом. Станом на 30.11.2016 року ОСОБА_2 має заборгованість 11741,37 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 1752,13 грн. ; 8953,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф, 535,30 грн. - штраф (процент).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було належним чином виконане зобов'язання, взяте ним за договором від 30.01.2013 року, внаслідок чого у позивача виникло право вимоги виконання зобов»язання відповідно до наданого розрахунку.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі погодитись не можна, оскільки він не в повній мірі відповідає нормам матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ( ч.3 ст.203ЦК України)

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вбачається, що кредитний договір складається із підписаної відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта та Тарифів банку. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, відповідно до статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України в редакції, яка діяла на час укладання договору 30.01.2013 року, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Позивачем не надано доказів того, що позивач відповідно до Умов і Правил укладеного договору у встановлений строк повідомив позичальника про підвищення процентної ставки.

На час укладання договору діючий тариф передбачав стягнення процентів за користування кредитом розмірі 30 %, який збільшенню не підлягав. Саме такі Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, тому подальше збільшення Банком процентної ставки 34,80% з 01.09.2014 року та 42,20% з 01.04.2015 року в односторонньому порядку є необґрунтованим та таким, що суперечить ст. 1056- 1 ЦК України ( в редакції на час укладання договору 30.01.2013 року).

З наданого розрахунку вбачається, що на 31.08.2014 року розмір нарахованих процентів на суму залишку заборгованості 1666,07 грн. із розрахунку 30 % складає 377,50 грн.

Нарахування процентів за користування кредитом за період з 01.09.2014 року належить проводити з урахуванням 30 % річних із розрахунку 360 днів на рік, що обумовлено при підписанні заяви позичальника. На залишок суми заборгованості 1666,07 грн. за 822 дні заборгованості (01.09.2014 року по 30.11.2016 року ) при виплаті 30 % річних за користування кредитом за умови 360 днів у році стягненню підлягає сума процентів за користування кредитом 1141,25 грн.

З урахуванням викладеного розмір заборгованості за процентами за весь період складає 1518,75 грн. ( 377,50 грн. сума процентів по 31.08.2014 р. + 1141,25 грн. сума процентів з 01.09.2014 по 30.11.2016 р.)

Також не можна погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення суми нарахованих штрафів, оскільки такий висновок суперечить нормам матеріального права.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, Донецька область, м. Торецьк (Дзержинськ), віднесено до вказаного переліку. Місце реєстрації відповідача за адресою АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції не застосував відносно відповідача норми вищевказаного закону та неправомірно визначив до стягнення штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 535,30 грн. В цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, позов в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягає.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

А тому стягненню на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором б/н від 30.01.2013 року в загальному розмірі 3270 ( три тисячі двісті сімдесят ) грн. 88 коп., із яких: 1752 ( одна тисяча сімсот п'ятдесят дві) грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 1518 ( одна тисяча п'ятсот вісімнадцять ) грн. 75 коп. - заборгованість за процентами. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково на суму 3270 грн. 88 коп., з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 383 грн. 77 коп..

З ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1491 грн. 34 коп..

Відповідно до п. 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, відповідно до п. 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду у цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 березня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.01.2013 року у загальному розмірі 3270,88 (три тисячі двісті сімдесят) гривень 88 коп., який складається: 1752,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1518,75 грн. - заборгованість за процентами за період 30.01.2013 року по 30.11.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 383 грн. 77 коп..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1491 грн. 34 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повне рішення складено 17 липня 2018 року.

Суддя - доповідач В.С. Жданова.