РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20 серпня 2018 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свій позов мотивує тим, що 17 травня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який 14 липня 2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області було розірвано.

Від спільного подружнього життя у них народилася одна неповнолітня дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час вона з відповідачем проживають окремо, син ОСОБА_4 проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча спроможний надавати таку допомогу. Враховуючи важке матеріальне становище, просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять справу розглядати за їх відсутності.

При цьому, позивач позовні вимоги зменшила і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач позов визнає, також зазначає, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних правта обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України).

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2016 року було розірвано.

Від спільного проживання у позивача та відповідача народилася одна дитина , син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 105626.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Син, ОСОБА_3 проживає з матірю та перебуває на її утриманні.

В силу статті 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.

Стаття 59 Закону України «Про освіту» передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Отже, батьки зобов'язані, постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Спірні правовідносини регулюються ч.1 ст. 184 СК України, за якою підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є те, що відповідач є працездатною особою

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», для забезпечення найкращих інтересів дитини та підставі встановлених фактів, оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, що надасть можливість забезпечувати дитині нормальний життєвий рівень.

Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, рівень матеріального забезпечення платника аліментів, відсутність у нього аліментних обовязків щодо інших дітей, виходячи з наданих суду доказів, суд вважає можливим визначити суму аліментів в твердій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно з дня звернення до суду та до повноліття сина, чи зміни матеріального стану платника аліментів.

В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України,ст. 27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., і керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 206, 263- 265, 268, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Головуючий /-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер