Справа № 456/71/10 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/811/708/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,Ніткевича А.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_8 (дочка позивача) про виділ частки у спільному майні.

На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що йому та його дочці ОСОБА_2 належить по 1/2 ідеальної частини квартири № 17 на ОСОБА_9, 36 у місті Стрий Львівської області. Між сторонами існує спір про те, які саме приміщення входять до ідеальної частини кожного із співвласників. На проведення реального поділу квартири відповідач не погоджується, що позбавляє його права на продаж належної йому частини вказаної квартири.

20 червня 2008 року, за десять днів до смерті ОСОБА_10, його представник ОСОБА_6 уточнив позовні вимоги, зазначивши відповідачем у справі невістку позивача ОСОБА_5, а третіми особами вказав її чоловіка ОСОБА_11 і дочку позивача ОСОБА_2, і просив ухвалити рішення, яким договір дарування 1/2 частини квартири № 17 на ОСОБА_9, 36 у місті Стрий, посвідчений 29 березня 2005 році приватним нотаріусом ОСОБА_12, на підставі якого зареєстровано право власності на 1/2 частини вказаної квартири за ОСОБА_5, визнати недійсним, оскільки цей договір укладений під впливом обману, зловживання його довірою або шляхом підробки документів.

На обґрунтування змінених вимог ОСОБА_6 зазначав про те, що після звернення до суду позивач дізнався, що не є співвласником вищевказаної квартири, оскільки належна йому частина квартири зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі згаданого договору дарування від 29 березня 2005 року. Однак він квартиру нікому не відчужував, а тому цей договір укладено шляхом обману, зловживання його довірою чи шляхом підроблення ОСОБА_5 або ОСОБА_11

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2008 року зупинено провадження у справі у звязку зі смертю позивача ОСОБА_10, який помер 30 червня 2008 року.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2009 року відновлено провадження у цій справі.

27 січня 2009 року ОСОБА_2, яка є правонаступником померлог ОСОБА_10, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати недійсним договір дарування від 29 березня 2005 року 1/2 частини квартири № 17 у будинку № 36 на ОСОБА_9 у місті Стрий Львівської області.

06 жовтня 2014 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги і зазначила, що вона є співвласником 1/2 частини спірної квартири з 2002 року, а інша половина квартири належала її батьку ОСОБА_10

Просила з підстав передбачених ст.230 ЦК України визнати недійсним договір дарування половини спірної квартири, вчинений від імені ОСОБА_10 на користь відповідача ОСОБА_5, оскільки її брат ОСОБА_11 змусив батька видати на його імя довіреність та скласти заповіт під психологічним тиском і фізичним впливом (т.2 а.с.16-18).

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору дарування на 1/2 частини квартири №17 у будинку №36 на ОСОБА_9 у м. Стрию Львівської області та застосування наслідків недійсності правочину.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року оскаржила представник ОСОБА_2-ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що частину квартири батько заповів сину ОСОБА_11 під фізичним та психологічним тиском. Оспорюваний договір вчинено під впливом обману.

Зазначає, що договір, який встановлює обовязок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь яку дію майнового чи немайнового характеру не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власніть іншої особи без отримання взаємної вигоди.

Вказує, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 21 червня 2018 року.

Сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 а також треті особи в судове засідання не з»явилися, листи повернулися за закінченням терміну зберігання на почті.

13 червня 2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з перебуванням у черговій відпустці (т.2 а.с.183-188).

Клопотання представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи було задоволено, розгляд справи призначено на 13 вересня 2018 року.

13 вересня 2018 року сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 а також треті особи в судове засідання не з»явилися, поштові конверти з повісткою про виклик до суду повернулися без вручення з відміткою за закінченням терміну зберігання на пошті(т.2 а.с.195-197), розгляд справи відкладено на 28 вересня 2018 року.

В судове засідання призначене на 28 вересня 2018 року сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 а також треті особи не з»явилися, поштові конверти з повісткою про виклик до суду повернулися без вручення з відміткою за закінченням терміну зберігання на пошті (т.2 а.с.207-208).

18 жовтня 2018 року цивільна справа №456/710 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно ухвали колегії суддів Львівського апеляційного суду про призначення справи до розгляду в апеляційному суді, справу призначено до розгляду на 20 грудня 2018 року.

В судове засідання призначене на 20 грудня 2018 року сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 а також треті особи не з»явилися, поштові конверти з повісткою про виклик до суду повернулися без вручення з відміткою за закінченням терміну зберігання на пошті (т.2 а.с.218-221).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вжив всі заходи для забезпечення присутності учасників судового провадження.

Подальше відкладення розгляду справи для забезпечення явки сторін їх представників та третіх осіб є недоцільним, і призведе до порушення ст.6 «Європейської конвенції з прав людини», щодо розумних строків розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 230 ЦК України правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обовязків сторін та інше. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу в оману щодо обставин, які мають істотне значення (природи правочину, прав та обовязків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним Це означає, що обман має місце, якщо сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину другою стороною, або якщо вона замовчує їх існування.

Ознакою обману є умисел. Угода під впливом обману укладається внаслідок умисних недобросовісних дій іншої сторони, яка створює у потерпілої сторони обманну уяву про обставини, які мають суттєве значення для укладення угоди. Позивач повинен довести: факт обману щодо сторони правочину, наявність умислу з боку відповідача, наявність суттєвих обставин, відносно яких сторона договору була введена в оману.

Встановлено, що 29 березня 2005 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, укладений оспорюваний договір дарування належної дарителю 1/2 частини квартири № 17 у будинку № 36 по ОСОБА_9 у м.Стрию Львівської області. Договір посвідчений нотаріально. Відповідно до цього договору ОСОБА_10 подарував частину квартири ОСОБА_5 І.І., яка її прийняла в дар, з 3 лютого 2011 року вона зареєстрована у вказаній квартирі (т.1 а.с.79).

30 червня 2008 року ОСОБА_10 помер (т.1 а.с.6).

Його правонаступником є ОСОБА_2, яка звернулася з позовом про визнання недійсним договору дарування частини квартири від 29 березня 2005 року з підстав, що такий вчинений під впливом обману.

Однак, ОСОБА_2 на обґрунтування своїх позовних вимог не надала належних та допустимих достовірних доказів, щодо введення ОСОБА_10 в оману при укладенні договору дарування від 29 березня 2005 року.

Відповідачка ОСОБА_5 в суді першої інстанції позов ОСОБА_2 заперечила та пояснила, що перебувала у добрих стосунках з ОСОБА_10, останній пообіцяв, що віддячить її якщо поставить його на ноги. Позивачка постійно перебувала за кордоном, а коли приїжджала то з батьком не жила.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в суді першої інстанції підтвердили, що у 2004-2005 роках ОСОБА_5 будучи дружиною ОСОБА_11 добровільно доглядала свекра ОСОБА_15, який хворів, кормила його, прала з нього одяг та білизну, варила їсти та носила готову їжу, лікувала та ставила п»явки, купляла ліки. Свідки стверджували, що ОСОБА_10 приємно відзивався про свою невістку, яка навіть після розлучення з чоловіком продовжувала опікуватися ним. Натомість його діти ОСОБА_2 та син ОСОБА_16 байдуже до нього ставились.

Крім того, при укладенні оспорюваного договору дарування частини квартири від 29 березня 2005 року нотаріусом ОСОБА_12 перевірина дієздатність ОСОБА_10 та роз»яснино наслідки правочину (т.2 а.с.39).

Таким чином, позивачем ОСОБА_2 не доведено факт обману щодо сторони правочину, наявність умислу з боку відповідача, наявність суттєвих обставин, відносно яких сторона договору була введена в оману.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_17