Ухвала

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 490/8104/14-ц

провадження № 61-48664ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, третя особа - Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради про стягнення майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Цей житловий будинок належить до комунальної власності, знаходився на балансі Житлово-експлуатаційного підприємства ТОВ «Соборне-1». Починаючи з 2007 року вона неодноразово зверталась до ТОВ «Соборне-1», Миколаївської міської ради та Виконавчого комітету Миколаївської міської ради з проханнями відремонтувати покрівлю будинку, яка протікає, в зв'язку з чим її квартира неодноразово затоплювалась, проте, ніяких робіт з ремонту даху будинку так і не було проведено. Згодом ОСОБА_1 самостійно придбала будівельні матеріали на суму 22 648,79 грн та після чергового затоплення та обвалу стелі у її квартирі вимушена була за власні кошти відремонтувати покрівлю, вартість ремонтних робіт склала 4 800,00 грн. За твердженням ОСОБА_1, внаслідок бездіяльності відповідачів щодо ремонту даху будинку їй була нанесена також і моральна шкода, яка полягає в тривалих душевних стражданнях, пов'язаних з численними затоплюваннями квартири, порушенням її звичайного укладу життя в зв'язку з необхідністю проводити ремонтні роботи. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів на свою користь майнову шкоду у розмірі 27 448,00 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

23 жовтня 2015 року ОСОБА_1, посилаючись на висновки проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 10 липня 2015 року, збільшила позовні вимоги в частині розміру майнової шкоди до 60 657,00 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 частково задоволено. Стягнуто з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 40 679,00 грн матеріальної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в розмірі 3 600,00 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. Також указане судове рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінено, шляхом зменшення розміру витрат за проведення експертизи, що підлягають стягненню з Миколаївської міської ради на користь позивача з 3 600,00 грн до 2 412,00 грн. Стягнуто з Миколаївської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 1 135,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 573,22 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 грудня 2018 року Миколаївська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 70 657,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, то у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, третя особа - Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак