Справа № 591/5270/18
Провадження № 4-с/591/54/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.

представника скаржника ОСОБА_1

представника державної виконавчої служби ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 про арешт майна боржника,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 06 вересня 2018 року звернувся до суду зі скаргою, яку обгрунтовує тим, що на виконанні старшого державного виконавця Зарічного відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-40/2011 виданого 18 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої шкоди на загальну суму 125468,24 грн.

09 листопада 2017 року в процесі виконання вказаного виконавчого листа головний державний виконавець Зарічного відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_4 винесла постанову про арешт майна ОСОБА_3 Не погоджуючись з вказаною постановою, скаржник посилається на те, що державний виконавець почав примусове виконання вказаного виконавчого листа з порушенням вимог Закону, оскільки прийнявши 12 травня 2011 року постанову про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не надіслав її копію якого того вимагає ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». Посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази належного сповіщення ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження відносно нього, відповідно він не мав підстав і можливості для добровільної сплати заборгованості. Звертає увагу, що в виконавчому листі судом було вказано відомості відносно ОСОБА_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2. Не дивлячись на що, державним виконавцем у супровідних листах зазначалась лише одна адреса м. Суми, вул. З.Космодемянської, 5/4, за якою державним виконавцем продовжувалися направлятися запити навіть після отримання інформації про зняття з реєстрації.

Що стосується строку звернення до суду з вказаною скаргою, зазначає, що після того як ОСОБА_3 дізнався про можливе виконавче провадження відносно нього, враховуючи його віддаленість місця проживання у Одеській області, неможливість особистого прибуття на той момент до м. Суми, ним було оформлено довіреність на адвоката ОСОБА_1 для перевірки цієї інформації. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представником, та після того як вдалося поспілкуватися з цього приводу з ОСОБА_3 в той же день 03 вересня 2018 року було подано заяву про зняття арешту з майна боржника на імя начальника Зарічного відділу ДВС м. Суми. На день подачі цієї скарги до суду письмової відповіді на заяву ДВС отримано не було, однак в усному порядку було отримано відповідь про те, що у задоволенні заяви про зняття арешту буде відмовлено.

Посилаючись на вказане, просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Зарічного відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_4 від 09 листопада 2017 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 27427869 за виконавчим листом № 1-40, виданим Зарічним районним судом м. Суми від 18 лютого 2011 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2018 року вказана скарга залишена без руху.

25 вересня 2018 року від представника скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_1 надійшла скарга в новій редакції, в якій в частині строку звернення до суду зі скаргою йдеться про те, що після того як ОСОБА_3 дізнався про можливе виконавче провадження відносно нього (з невідомих підстав), враховуючи, його віддаленість місця проживання у Одеській області, неможливість особистого прибуття на той момент до м. Суми, ним було оформлено довіреність на адвоката ОСОБА_1 для перевірки даної інформації. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представником, та після того як 03 вересня 2018 року вдалося поспілкуватися з ОСОБА_3 (узгодити можливу правову позицію, отримати інформацію, що довіритель бажає оскаржити дії державного виконавця), в той же день представником було подано заяву про зняття арешту з майна боржника на імя начальника Зарічного відділу ДВС м. Суми. Скаргу до суду було подано 06 вересня 2018 року, тому вважає, що строк на оскарження дій державного виконавця пропущено не було.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2018 року вказана скарга прийнята до провадження та справу призначено до розгляду на 02 листопада 2018 року об 11 год. 10 хв.

30 жовтня 2018 року від представника Зарічного відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 надійшов відзив на скаргу, в якій він не погоджується зі скаргою, посилаючись на те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу, яка була зазначена в виконавчому листі, та згідно закону боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у семиденний строк документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У звязку з невиконанням рішення суду, несплатою коштів на користь стягувача, державним виконавцем були вжиті заходи його примусового виконання, в тому числі і накладення арешту на майно боржника. Зазначає, що боржник не надав обгрунтованих доводів порушення його прав накладенням арешту на майно.

Крім того, посилається на те, що боржник дізнався про існування відкритого відносно нього виконавчого провадження раніше, ніж про це зазначає його представник. Так, 08 січня 2013 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника, та направив її на виконання до бухгалтерії Сумської виправної колонії № 116, де боржник відбував покарання, та за період відбування покарання з доходів боржника були здійснені утримання. Боржнику, після його телефонного дзвінка до відділу ДВС, через мобільний додаток «Вайбер» 10 серпня 2018 року була повідомлена сума коштів за виконавчим провадженням та реквізити, за якими їх потрібно перерахувати. 20 серпня 2018 року представник боржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та зробив з них фотокопії. Тобто вже на час ознайомлення з провадженням боржник знав про його існування. Вважає, що боржником пропущений десятиденний строк на оскарження без поважних причин. Просить залишити скаргу без задоволення.

02 листопада 2018 року від представника скаржника надійшли заперечення на відзив по скарзі, згідно яких він не погоджується з позицією представника державної виконавчої служби.

02 листопада 2018 року судове засідання відкладене до 20 грудня 2018 року об 11 год. 20 хв. в звязку з неявкою в судове засідання скаржника та відсутністю відомостей про належне повідомлення стягувача про час і місце судового розгляду, явку скаржника в судове засідання визнано обовязковою.

В судове засідання зявилися представник скаржника та представник державної виконавчої служби. Стягувач та боржник про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, в судове засідання не зявилися.

Представник скаржника підтримав скаргу, а також зазначив, що строк оскарження постанови державного виконавця не є пропущеним, повідомивши, що про наявність виконавчого провадження скаржнику стало відомо після того, як за попередньою адресою його повідомили про наявність кореспонденції від державної виконавчої служби, після чого між ним та скаржником 17 серпня 2018 року оформлено довіреність. 20 серпня 2018 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Та представнику лише 03 вересня 2018 року вдалося поспілкуватися зі скаржником, оскільки не було телефонного звязку, та скаржник повідомляв, що має певні проблеми з мобільним телефоном.

Представник державної виконавчої служби заперечував проти задоволення скарги з обставин, викладених у відзиві на скаргу.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2011 року державним виконавцем Зарічного відділу ДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_6 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-40/2011, виданого 18 лютого 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 120468 грн. 24 коп. в рахунок завданої майнової шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а всього 125468 грн. 24 коп. (а.с. 6).

Постановою головного державного виконавця Зарічного відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_4 від 09 листопада 2017 року ВП № 27427869 при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа № 1-40/2011 накладене арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належиться боржнику ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За нормами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчий дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Інститут строків у цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах та стимулює суд і учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», зазначивши на те, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

За ст. 449 ЦПК України початок перебігу процесуального строку на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця визначений часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порівняльний аналіз термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися», що містяться в статті 449 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який заявник не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Заявник повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про отримання ОСОБА_3 копії постанови про накладення арешту на майно від 09 листопада 2017 року.

З копії довіреності від 17 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору, укладеного в усній формі, уповноважив ОСОБА_1 вести справи у судах та в інших органах (а.с. 59).

20 серпня 2018 року представник ОСОБА_7 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 27427869 (а.с. 35).

Таким чином останнім днем звернення до суду зі скаргою на постанову про накладення арешту на майно боржника є 30 серпня 2018 року, враховуючи, що про оскаржувану постанову скаржнику стало відомо 20 серпня 2018 року після ознайомлення його представником з матеріалами виконавчого провадження.

У поданій до суду скарзі представник скаржника не просить поновити строк звернення.

Доводи представника скаржника щодо неможливості спілкування зі скаржником, внаслідок відсутності телефонного звязку, не підтверджені належними доказами, та є не переконливими, оскільки будучи обізнаним про наявність виконавчого провадження та ініціюючи питання ознайомлення з його матеріалами представником, скаржник, враховуючи обмежені строки оскарження рішень державного виконавця, мав вживати усіх заходів для можливості узгодити правову позицію.

За нормами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи відсутність клопотання про поновлення строку для подання скарги та доказів на підтвердження поважності причин пропуску звернення до суду зі скаргою, наявні підстави для залишення скарги ОСОБА_3 без розгляду.

Залишення скарги без розгляду не позбавляє права заявника повторно звернутись до суду, одночасно поставивши питання про поновлення йому строку на оскарження з наданням відповідних документів і доказів щодо поважності причин пропуску цього строку.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 12, 126, 447, 449 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 про арешт майна боржника залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повна ухвала суду виготовлена 26 грудня 2018 року.

Суддя А.П.Сидоренко