Справа № 396/1995/18
Провадження № 2/396/786/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1995/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що ОСОБА_1 надала в борг відповідачу грошові кошти в сумі 3100 доларів США з кінцевою датою повернення боргу 24.10.2015 року зі сплатою щомісячно відсотків в сумі 1000 грн. Зазначені обставини підтверджуються доданою до заяви, складеною ОСОБА_2 власноруч та підписаною у присутності двох свідків розпискою від 24.11.2014 року. У визначений строк борг не повернуто, тому просить стягнути з відповідача борг в сумі 86583 грн. та понесенні судові витрати.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду від 06.11.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленям (викликом) сторін до судового розгляду на 04.12.2018 року (а.с. 13-14).

04.12.2018 року у зв"язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладений на 28.12.2018 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач, був належним чином повідомлений за місцем реєстрації та за адресою вказаною в позовній заяві, відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України та шляхом оголошення на веб-сайті "Судова влада" в судові засідання призначені на 04.12.2018 року та 28.12.2018 року не зявився. Про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав. Поштові повідомлення, які були направлені відповідачу за адресою його місця реєстрації та за адресою вказаною в позовній заяві повернулись з відміткою «за не запитом», «за закінченням встановленого строку зберігання».

Свідок ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснив, що він був присутній при передачі коштів в сумі 3100 даларів США. Розписку писав власноручно ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснив, що він був присутній при передачі коштів. Кошти були позичені у присутності чоловіка позивачки. Хто писав розписку він не пам"ятає. Гроші бачив, але точно сказати яка сума не може.

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, ухвалив проведення судового засідання 28.12.2018 року у відсутність відповідача та дослідивши та проаналізувавши наявні по справі письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У справі № 6-63 цс13 , № 6-50 цс 16 та в інших справах Верховний Суд України зробив правовий висновок у відповідності до якого: «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.»

Судом встановлено, що згідно розписки від 24.11.2014 року, ОСОБА_2 отримав в борг кошти в розмірі 3100 доларів США, зобовязується віддати до 24 жовтня 2015 року, зі сплатою щомісячно відсотків в сумі 1000 грн. Кошти отримані в присутності двох свідків (а.с.9).

У відповідності до Академічного тлумачного словника української мови (19701980) слово «повертати, віддавати» (в контексті розписки) необхідно тлумачити як «Віддавати назад що-небудь узяте».

Оцінюючи зміст розписки, суд приходить до висновку, що за формою та змістом вказана розписка містить всі необхідні умови передбачені договором позики, а саме містить посилання на отримання цих коштів, суму позики та строк позики, тому повинна бути розцінена саме як договір позики.

Разом із тим, беручи до уваги, що предметом укладеного між сторонами договору позики є грошові кошти в іноземній валюті, необхідно зазначити наступні обставини.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Таким чином, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Як розяснив Пленум Верховного суду України в п. 14 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Оскільки судом встановлено наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 3100 доларів США та враховуючи зміст позовних вимог, відповідно до яких позивачка просить стягнути кошти в національній валюті, а тому цю суму боргу слід перевести в національну валюту з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на 28 грудня 2018 року (день винесення рішення), а не час звернення з позовом до суду, як просить позивачка, який складає 27,45 гривень за 1 долар США.

Таким чином сума основного боргу, що підлягає до стягнення з відповідача, в переведенні на національну валюту становить 3100 доларів США *27,45=85095,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3100 доларів США основного боргу, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на 28 грудня 2018 року, складає 85095,00 гривень.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 865,83 грн. (85095 : 86583х865,83)= 850 грн. 95 коп.

Керуючись ст.ст. 207, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за договором позики в сумі, що станом на 28.12.2018 року згідно курсу НБУ складає 85095 ( вісімдесят п"ять тисяч дев"яносто п"ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, суму понесених судових витрат в розмірі 850 (вісімсот п"ятдесят) грн. 95 коп.

Всього підлягає стягненню 85945 (вісімдесят п"ять тисяч дев"ятсот сорок п"ять) грн. 95 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 29.12.2018 року.

Головуючий: О. А. Гарбуз