Справа № 559/412/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ Приватбанк, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа відділ ДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання,

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №11160, вчинений 16 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів у сумі 97554,81 євро, що за курсом 30,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 2 992 006 гривень 02 копійки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 16 листопада 2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №0612/05/А від 07.12.2006 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 07.08.2017, грошових коштів у сумі 97 554,81 євро, що за курсом 30.67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 2 992 006, 02 грн., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 629,73 євро; - заборгованості за відсотками у розмірі 52 240, 58 євро; - заборгованості з пені у розмірі 20684,50 євро, стягнення здійснено за період з 7 грудня 2006 по 7 серпня 2017 року.

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса відділом ДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції 12 січня 2018 року відкрито виконавче провадження №55513369 та проводиться примусове стягнення.

Вважає, що приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинив виконавчий напис з грубим порушенням норм матеріального права, а від так він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Так, 07 грудня 2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем було укладено кредитний договір №0612/24, у звязку з чим позивач отримав кредит у розмірі 18000,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредиту 14% на рік на суму залишкової заборгованості з кінцевим терміном погашення 04.12.2009.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладено два договори застави. Згідно договору застави №0612/24/ТО від 07.12.2006 позивач передав в забезпечення банку належне йому майно, а саме: товари в обороті, а відповідно договору застави №0612/24/ТЗ надав в заставу належне майно, а саме: транспортний засіб Format, рік випуску 2006, тип ТЗ, напівпричіп бортовий-тентовий, номер кузова/шасі 96001, реєстраційний номер НОМЕР_1.

05 серпня 2010 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області винесено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0612/24 від 07.12.2006 в сумі 22 397,76 євро: - звернуто стягнення на товари в обороті; - звернуто стягнення на транспортний засіб Format, рік випуску 2006, тип ТЗ, напівпричіп бортовий-тентовий, номер кузова/шасі 96001, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також надано ПАТ КБ «Приватбанк» всі повноваження необхідні для здійснення продажу заставного майна.

Крім того, 17 вересня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпра винесено рішення, яким з позивача та його дружини ОСОБА_3 стягнуто за кредитним договором №0612/05/А від 11.12.2006 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 62 224,66 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом від 14.08.2012 складає 213 535,16 грн.

На підставі вказаного рішення, видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження відділом Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції 27 вересня 2012 та почата процедура примусового стягнення.

06 квітня 2016 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області винесено рішення, відповідно до якого з позивача за кредитним договором №0612/24 від 07.12.2006 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 1 340 778,72 грн.

З викладеного слідує, що під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_2 не врахував вказані рішення суду, а також те, що на підставі виконавчих листів до рішень судів відкриті відділом Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції виконавчі провадження по примусовому стягненню з позивача заборгованості та вчинив виконавчий напис, яким допустив подвійне стягнення кредитної заборгованості.

17 липня 2018 року від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у позові відмовити. В поданому відзиві представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що вчинення напису передбачено частиною другою «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постновою Кабміну 29 червня 1999 року. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Нотаріусу були подані такі документи, що засвідчено в написі та скріплено додатками до нього. Пунктом 2.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», передбачено отримання такої вимоги лише при стягненні боргу за іпотечними договорами. Проте, для позасудового вирішення спору, 06 вересня 2017 року, банком було скеровано на адресу позивача письмову вимогу про усунення порушення, яка залишена без відповіді та задоволення. Разом з тим, наявність судового рішення не припиняє нарахування відсотків та штрафних санкцій визначених в договорі, що слідує з правової позиції ВСУ у справі №6-1206цс15.

Пунктом 3.1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту 22 лютого 2012 року (далі «Порядку») визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В написі вказана дата початку та кінця дії договору. Натомість банк двічі звертався до суду, що свідчить про переривання строку давності. Між тим, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку (п. 3.3 Порядку). Відповідно до пункту 4.7 сторони збільшили строк давності до 5 років.

Безспірність заборгованісті підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов»язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Отже нотаріусу були надані всі необхідні документи, напис вчинений в межах строку давності, спору між сторонами щодо розміру боргу на час вчинення напису не було. Тому просить в позові відмовити.

Представник позивача надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повінстю та просить суд винести рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без участі представника та просив відмовити у задоволенні позову.

Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності.

Представник третьої особи відділу ДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, де одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0612/24 від 07.12.2006, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 18000,00 євро на строк до 04 грудня 2009 року. (а.с. 128-129 ).

Згідно договору № 0612/05/А від 11.12.2006 ОСОБА_1 отримав кредит 32000,00 євро зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.12.2011.

05 серпня 2010 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області винесено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0612/24 від 07.12.2006 в сумі 22 397,76 євро: - звернуто стягнення на товари в обороті; - звернуто стягнення на транспортний засіб Format, рік випуску 2006, тип ТЗ, напівпричіп бортовий-тентовий, номер кузова/шасі 96001, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також надано ПАТ КБ «Приватбанк» всі повноваження необхідні для здійснення продажу заставного майна.

06 квітня 2016 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області винесено рішенням, відповідно до якого з позивача за кредитним договором №0612/24 від 07.12.2006 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 1 340 778,72 грн.

17 вересня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення, яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто за кредитним договором №0612/05/А від 11.12.2006 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 62 224,66 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом від 14.08.2012 складає 213 535,16 грн.

На підставі вказаного рішення, видано виконавчий лист №2/0417/6526/2012 та відкрито виконавче провадження №52429650 відділом Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції 03 жовтня 2016 року (а.с.7 ).

16 листопада 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису на копії договору №0612/05/А від 07.12.2006 для стягненя боргу з ОСОБА_1 (а.с.109 ).

До даної заяви додано копію кредитного договору №0612/24 від 07.12.2006 (а.с.110-111), розрахунок заборгованісті по кредиту №0612/05/А від 11.12.2006 (а.с.113-116), вимога про усунення порушень ОСОБА_1 (а.с. 118 ) та опис вкладення в цінний лист (а.с.119 ).

16 листопада 2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №0612/05/А від 07.12.2006 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 07.08.2017, грошових коштів у сумі 97 554,81 євро, що за курсом 30.67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 2 992 006, 02 грн., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 629,73 євро; - заборгованості за відсотками у розмірі 52 240, 58 євро; - заборгованості з пені у розмірі 20684,50 євро, стягнення здійснено за період з 7 грудня 2006 по 7 серпня 2017 року (а.с.108).

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Враховуючи те, що кредитний договір №0612/24 від 07.12.2006 був укладений до 04 грудня 2009 року, а кредитний договір № 0612/05/А від 11.12.2006 укладений до 05.12.2011, тому оспорюваний виконавчий напис від 16.11.2017 було вчинено поза межами трирічного строку, встановленого вищевказаними нормами закону.

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк» у відзиві на позовну заяву на те, що у кредитному договорі №0612/24 від 07.12.2006 було збільшено строк давності до 5 років, а тому виконавчий напис вчинено в межах строку визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є безпідставними, так як у виконавчому написі зазначено кредитний договір №0612/05/А від 07.12.2006. Також Законом невстановлено інший строк давності, ніж вказаний в вищезазнченій статті, для видачі виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості, а тому виконавчий напис нотаріуса необхідно було вчинити в межах трирічного строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Зважаючи на те, сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що завірена копія кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем.

Окрім того вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис, нотаріус не перевірив та не встановив тієї обставини по якому саме кридитному договору стягується заборгованість, чи не звертався ПАТ КБ «Приватбанк» раніше про стягнення даної заборгованості.

Згідно змісту виконавчого напису нотаріуса зазначено, заборгованість стягується по кредитному договору №0612/05/А від 07.12.2006, хоча такого кредитного договору до виконавчого напису не додано. Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладався кредитний договір №0612/24 від 07.12.2006 та кредитний договір №0612/05/А від 11.12.2006.

Також згідно кредитного договору №0612/24 від 07.12.2006 ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 18000,00 євро. Проте згідно виконавчого напису нотаріуса заборгованість за тілом кредиту зазначена у розмірі 24629,73 євро, що явно не відповідає умовам зазначеного кредиту.

Згідно доданного до виконавчого напису розрахунку заборгованості вказано, що він здійснений по кредитному договору №0612/05/А від 11.12.2006.

Тобто нотаріусом під час вчинення виконавчого напису було взято до уваги кредитний договір №0612/24 від 07.12.2006, заборгованість по кредиту по кредитному договору №0612/05/А від 11.12.2006, а у самому виконавчому написі вказано номер кредитного договору від 11.12.2006, а дату кредитного договору від 07.12.2006.

Тому нотаріус фактично вчинив виконавчий напис без навності кредитного договору за не виконання умов якого здійснювалось стягнення заборгованості.

Також враховуючи те, що 17 вересня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення, яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто за кредитним договором №0612/05/А від 11.12.2006 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 62 224,66 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом від 14.08.2012 складає 213 535,16 грн., тому ПАТ КБ «Приватбанк» не мав права звертатись про стягнення вказаної заборгованості повторно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки заборгованість по кредиту №0612/24 від 07.12.2006 та кредиту №0612/05/А від 11.12.2006 вже стягувалась в повному обсязі ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1

Тому у даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із позивача зазначених у виконавчому написі нотаріуса грошових сумм.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено процедуру вчиненя виконавчог напису, не було зясовано, чи існувала заборгованість взагалі, по якому кредит існувала дана заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

У зв'язку з не дотриманням відповідачами вимог законодавста під час вчинення виконавчого напису нотаріуса, виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинений 16.11.2017 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ Приватбанк, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа відділ ДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №11160, вчинений 16 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів у сумі 97554,81 Євро, що за курсом 30,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 2 992 006 гривень 02 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2018 року.

Суддя: