Провадження № 2/761/5808/2018
У Х В А Л А

02 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Фролової І.В.,

при секретарі: Подоляні Ю.А.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору відчуження автомобілю недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

29 травня 2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В.

Ухвалою від 20 липня 2018 року у справі відкрито провадження, у порядку загального позовного провадження.

17 вересня 2018 року до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, рік випуску - 2011, номер кузову НОМЕР_2, з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Заява вмотивована тим, що предметом позовної заяви є визнання договору відчуження автомобілю недійсним, предметом спору є автомобіль Chevrolet Lacetti, рік випуску - 2011, номер кузову НОМЕР_2. Враховуючи, що існує ризик приховання автомобіля засобом подальшого відчуження третім особам, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль.

Позивач та його представник у судовому засіданні подану заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача1 у судовому засіданні заперечував проти поданої заяви, оскільки позивачем не надано до суду копію договору купівлі-продажу, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 № 80041/2016/202687 від 22 листопада 2016 року, тобто відсутні достатні, належні та допустимі докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Крім того, відсутні підстави вважати, що існує загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача1, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали справи, дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів поданого позову, між сторонами виник спір щодо визнання недійсним правочину щодо відчуження автомобіля Chevrolet Lacetti, рік випуску - 2011, номер кузову НОМЕР_2.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також з метою ефективного захисту прав позивача в майбутньому, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З приводу посилання представника відповідача на відсутність достатніх, належних та допустимих доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, то слід зазначити, що у відповідності до листа Регіонального сервісного центру в м. Києві № 31/26-546аз, транспортний засіб Chevrolet Lacetti, рік випуску - 2011, номер кузову НОМЕР_2, 22 листопада 2016 року був перереєстрований на громадянку ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 80041/2016/202687.

При цьому, при вирішенні питання щодо забезпечення позову, судом не вирішуються позовні вимоги по суті та не оцінюються надані докази на підтвердження обставин, викладених у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору відчуження автомобілю недійсним - задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт на автомобіль Chevrolet Lacetti, рік випуску - 2011, номер кузову НОМЕР_2, із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Стягувач: ОСОБА_1, місце проживання - 03055, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Боржник: ОСОБА_5, місце проживання - АДРЕСА_2.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: