Дата документу 04.07.2018 Справа № 554/2310/18
Провадження № 2-о/554/91/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса: 36040, АДРЕСА_1), заінтересовані особи ОСОБА_2 (адреса: 37544, Полтавська обл., Лубенський р-н, с. В. Булатець, пр. Кільцевий, буд. 10), Новосанжарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 18.11.2017 року в с. Макорти Софіївського району Дніпропетровської обл. є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування вимог заявником зазначено, що його мати ОСОБА_1 у 1977-1978 р.р. мати Заявника Заінтересована особа ОСОБА_2, зустрічалася з ОСОБА_3 та мала близькі стосунки, в результаті яких 01.01.1979 року народився заявник ОСОБА_1 Однак, оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі на час народження дитини, тому відомості про батька заявника в Книгу реєстрації народжень та в свідоцтві про його народження були внесені за прізвищем матері, а імя та по-батькові за її вказівкою. У подальшому, шлюб між ними був зареєстрований 14.06.1981 року в Кустолівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, та розірваний 10.02.1984 року. Заявником зазначено, що з моменту укладення шлюбу між батьками та до відбуття покарання батьком в місця позбавлення волі (18.02.1983 року) вони однією сімєю проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків матері, зокрема в будинку, який придбали разом у шлюбі 26.07.1982 року. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, утримували та виховували разом свого сина заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 визнавав заявника ОСОБА_1 своїм сином, всім про це говорив, піклувався про нього як батько, виховував та утримував, жили однією родиною та вели спільне господарство. Заявник вказує, що знав про те, що ОСОБА_3 є його батьком та називав його своїм батьком. 18.11.2017 року ОСОБА_3 помер. Після смерті відкрилась спадщина. Заявник зазначає, що для отримання спадщини необхідно встановити факт батьківства.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, 04.07.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав заяву задовольнити.

Адвокат заявника ОСОБА_4 (повноваження представника підтверджені ордером на надання правової допомоги та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю копії знаходяться в матеріалах справи), 04.07.2018 р. надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі та зазначила, що підтримує заяву про встановлення факту батьківства, просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала 04.07.2018 р. до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що підтримує заяву та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Новосанжарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Полтавській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки уповноваженого представника органу суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку всім зібраним по справі доказам в їх сукупності, встановив наступне.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В силу положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник прохає суд встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 18 листопада 2017 року у селі Макорти Софіївського району Дніпропетровської області, є його батьком.

Згідно з ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду; заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу (ч. 2 ст. 130 СК України), тобто матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 128 СК України).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився 01 січня 1979 року в селі Кустолово Новосанжарського району Полтавської області, реєстрація народження якого проведена 28 січня 1979 року виконавчим комітетом Кустолівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 280591, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8).

Судом встановлено, що на момент народження заявника 01.01.1979 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому відомості про батька заявника в Книгу реєстрації народжень та в свідоцтві про його народження були внесені за прізвищем матері, а імя та по-батькові за її вказівкою.

Згідно зазначеного свідоцтва про народження заявника в графі «батько» та в Книзі реєстрації народжень відомості про батька (запис про батька) вказані в порядку ч. 1 ст. 135 СК України (ч. 2 ст. 55 КЗпШ), тобто за прізвищем матері «Антоненко», імя та по-батькові батька записано за вказівкою матері - «Володимир Степанович». Вказаний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 2 від 15.03.2018 року (копія наявна в матеріалах справи).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований 14.06.1981 року в Кустолівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, який в подальшому було розірвано - 10.02.1984 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 05.12.2017 року (а.с. 23) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КЕ № 362405, актовий запис № 14 (а.с. 24).

Судом встановлено, що 18.11.2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 769800, актовий запис № 210 (а.с. 22).

За його життя відомості в свідоцтві про народження про батька заявника за спільною заявою матері та батька - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 внесені не були, оскільки майже все своє життя останній перебував у місцях позбавлення волі, де і помер.

Так, судом з наданих до заяви документів, встановлено наступне:

1)з 02.09.1975 року по 06.07.1977 р. ОСОБА_3 відбував покарання у Державній установі «Кременчуцька виправна колонія № 69», що підтверджується відповіддю колонії на адвокатський запит за вих. № 7/09-3/6520 від 26.12.2017 року.

2)з 06.07.1977 року по 08.02.1978 р. ОСОБА_3 відбував покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія № 16», що підтверджується відповіддю колонії на адвокатський запит за вих. № 3/259 від 17.01.2018 року.

3)з 18.02.1983 року по 17.09.1987 р. ОСОБА_3 відбував покарання у Державній установі «Кременчуцька виправна колонія № 69», що підтверджується відповіддю колонії на адвокатський запит за вих. № 7/09-3/6520 від 26.12.2017 року.

4)з 26.07.2012 року по 11.01.2013 р. ОСОБА_3 відбував покарання у Державній установі «Кременчуцька виправна колонія № 69», що підтверджується відповіддю колонії на адвокатський запит за вих. № 7/09-3/6520 від 26.12.2017 року.

5)з 15 січня 2013 року по день смерті 18.11.2017 року, ОСОБА_3 відбував покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія № 45», де помер в міжобласній багатопрофільній лікарні при Державній установі «Софіївська виправна колонія № 45», що підтверджується відповіддю колонії на адвокатський запит за вих. № 45/5-5925 від 26.12.2017 року.

Заявником зазначено, що з моменту укладення шлюбу та до відбуття покарання ОСОБА_3 в місця позбавлення волі (18.02.1983 року), він, матір та батько ОСОБА_3 проживали однією сімєю в с. Кустолово Новосанжарського району Полтавської області у батьків матері - ОСОБА_1, в будинку, який придбали разом у шлюбі 26.07.1982 року, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 25).

Відповідно до довідки Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за вих. № 02-14/69 та інформацією Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за вих. № 02-20/58 від 30.03.2018 року, та № 02-14/408 від 26.12.2017 р.(а.с. 26-28) встановлено, що заявник ОСОБА_1 з народження проживав та був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_5 з народження 01.01.1979 р. по 14.04.2010 р.; заявник ОСОБА_1 разом із головою двору ОСОБА_3 і дружиною ОСОБА_5 проживали разом до 17.03.1984 року; ОСОБА_3 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 21.06.1978 р., вибув с села Кустолове в листопаді 1978 р. в місця позбавлення волі, зареєстрований 08.04.1981 р, вибув 10.10.1982 р. в місця позбавлення волі, зареєстрований з 24.09.1987 р. по день смерті 18.11.2017 р.

В підтвердження того факту що за життя ОСОБА_5 визнавав заявника своїм сином надано малюнки (листівки) адресовані ОСОБА_5 сину (заявнику), зроблені ним власноручно, із відповідними підписами «сину від тата» (арк. справи № 29-31). Також на підтвердження вищезазначеного, заявником надано копії його дитячих фотознімків, на яких його сфотографовано разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які проживали та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_7, які своїми показами підтвердили факт родинних відносин між заявником та померлим та факт визнання за життя ОСОБА_8 заявника ОСОБА_9 своїм сином, факт спільного проживання родини та ведення ними спільного господарства.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС України, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Заявник просить встановити факт батьківства для прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_10 в Новосанжарській державній нотаріальній конторі, а саме: успадкування земельної ділянки (копія заяви ОСОБА_9 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 від 10.01.2018 року, копія ОСОБА_10 про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50545466 від 15.01.2018 року, копія державного акту на право приватної власності на землю наявні в матеріалах справи).

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ч. 2 та ч. 3 ст. 53, ч. 2 ст. 55 КпШС, ст. ст. 128,130,135 СК України, ст. ст. 1-5, 10, 76-83, 263-265, 273, 293, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: 36040, АДРЕСА_1), заінтересовані особи ОСОБА_2 (адреса: 37544, Полтавська обл., Лубенський р-н, с. В. Булатець, пр. Кільцевий, буд. 10), Новосанжарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про встановлення факту батьківства задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт що ОСОБА_3, українець, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 18 листопада 2017 року у селі Макорти Софіївського району Дніпропетровської області, є батьком ОСОБА_1, який народився 01 січня 1979 року в селі Кустолово Новосанжарського району Полтавської області, реєстрація народження якого проведена 28 січня 1979 року виконавчим комітетом Кустолівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко