Справа № 471/679/18-ц
Провадження №2/471/342/18
Номер рядка звіту 19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Данілової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське цивільну справу № 471/679/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Братського районного споживчого товариства Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Братського районного споживчого товариства Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В своєму позові позивач зазначає, що 30 червня 1999 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу будівлі майстерні, що є 1/200 часткою від спільного приміщення, по АДРЕСА_1 договір було зареєстровано цього ж дня універсальною товарною біржею "Віконт-Т" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-147. Зобов'язання по цьому договору було виконано в повному обсязі. Право власності на вказану частину будівлі майстерні позивач зареєстрував в Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі № 97 від 14.07.1999 року. В пункті 10 вищезазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а це свідчить про те, що при купівлі-продажу будівлі майстерні сторони не знали про необхідність нотаріального посвідчення такого договору. В даний час вказану нерухомість позивач має намір продати. Звернувшись до нотаріуса він дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на майстерню. Однак, посвідчити договір в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки відповідач відмовляється з'являтися до нотаріальної контори, вважаючи, що всі обов'язки за договором ним виконані ще в 1999 році.

Представник позивача до суду звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

30 червня 1999 року універсальною товарною біржею "Віконт-Т" було зареєстровано договір купівлі-продажу будівлі майстерні, що є 1/200 часткою від спільного приміщення в смт. Братське Братського району Миколаївської області, що був укладений між позивачем та відповідачем, договір в цей же день в журналі реєстрації біржових угод за № 3-147 (а.с. 5).

Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив відповідачу оговорену суму - 500 грн., а відповідач віддав йому документи на частину будівлі майстерні за адресою АДРЕСА_1 відмічену на плані літерою Г-І нежилою площею 13,7 кв.м.

Право власності на вказану частину будівлі майстерні ОСОБА_1 зареєстрував в КП "Возенесенському МБТІ", реєстровий номер 97, відповідно до реєстраційного напису від 14.07.1999 року (а.с. 6).

Рішенням виконавчого комітету № 38 від 04 вересня 2018 року було встановлено адресу: АДРЕСА_1 нежитловому об'єкту майстерня, загальною площею 31,7 м.кв., який перебуває у власності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до договору купівлі-продажу № 3-147 від 30 липня 1999 року.

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу було укладено 30.06.1999 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов'язання за договором купівлі-продажу сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-147 від 30.06.1999 року, укладеним на універсальній товарній біржі "Віконт-Т"; технічним паспортом, реєстраційним написом, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Братського районного споживчого товариства Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі майстерні, що є 1/200 часткою загальної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) та Братське РайСТ Братського району Миколаївської області, на суму 500 гривень, та зареєстрований універсальною товарною біржею "Віконт-Т" 30 червня 1999 року за № 3-147.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

СуддяІ.Б. Скарницька