Справа 206/3591/18
Провадження 2-о/206/773/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

присяжних: ОСОБА_1,

В`юн І.М.,

при секретареві Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за заявою Комунального підриємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Дьяконова П.С.,

представника заявника, лікаря-психіатра ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначив, що 30.06.2018 р. ОСОБА_2 був госпіталізований до психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні лікар психіатр підтримав заяву, прокурор не заперечував проти задоволення заяви.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

У судовому засіданні було встановлено, що 30.06.2018 р. ОСОБА_2 був госпіталізований до КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря психіатра ОСОБА_4 КЗ «ОЦЕМДтаМК», у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу внаслідок чого, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Згідно ч. ч. 2 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. Емоційно напружений, тривожний, настрій нестійкий, дратівливий. Повідомляє, що «я нормально себе вів, це все змова, я нікому не підходжу». На запитання відповідає після пауз, багатослівний, мова не по суті. Мислення паралогічне, з елементами зісковзування. Фіксований на своїх переживаннях. Часом до чогось прислухається, озирається, посміхається. Наявність «голосів» заперечує. Висловлює маячні ідеї відносин на адресу оточуючих та рідних.

ОСОБА_2 поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром на фоні вираженого змішаного типу дефекту.

Лікар-психіатр ОСОБА_3 підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ОСОБА_2 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року N 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради (місцезнаходження 49115, м. Дніпро, вул. Бехтєрєва, 1) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.

Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2018 року.

Розяснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку або її продовження, госпіталізацію у примусовому порядку, її продовження.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя А.О. Сухоруков

Присяжні: ОСОБА_1

І.М. В`юн