ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 384/157/18

провадження № 22-ц/781/1253/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - доповідача Голованя А.М.,

суддів: Карпенка О.Л., Авраменко Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року у складі судді Галицького В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначав, що шлюб між його батьками розірвано рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2018 року. Він є рідним сином відповідача, проживає з матір'ю, не одружений і не працює, оскільки на даний час навчається на другому курсі Миколаївського національного аграрного університету на денному відділенні інженерно-енергетичного факультету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач працює таксистом в приватному підприємстві «Арарат таксі» і має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, а також має земельну ділянку, яка розташована в смт. Вільшанка, за яку кожного року отримує орендну плату. Добровільно надавати допомогу відповідач відмовляється, хоча має можливість її надавати. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь на його утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання аліменти в розмірі 2000 грн., до закінчення позивачем навчання.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Вільшанка Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) грн. Стягування розпочати з 23.03.2018 року і стягувати до закінчення навчання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, Миколаївського національного аграрного університету, до 30.06.2020 року. Вирішено питання про стягнення судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права змінити та стягнути з відповідача аліменти на його користь у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Вважає, що судом не враховані норми чинного законодавства та обставини для правильного вирішення справи по суті. Зокрема зазначає, що розмір визначених судом аліментів є занадто малою сумою, недостатньою для ведення належного рівня способу життя, а відповідач маючи можливість, ухиляється від надання матеріальної допомоги, на що суд не звернув уваги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справа, відповідно до вимог ст. ст. 274, 368, 369 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у суді не довів обставин на які посилався на обґрунтування своїх вимог, а саме те, що відповідач здоровий, працездатний та не надав суду доказів того, що є безробітним, інвалідом або має інших утриманців. З іншого боку, позивач не надав суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі зазначеному в позовних вимогах.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, розірвано рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2018 року. ОСОБА_1 навчається на другому курсі ОС «Бакалавр» денної форми навчання інженерно-енергетичного факультету Миколаївського національного аграрного університету четвертого рівня акредитації з 01 вересня 2017 року. Навчається на бюджетній основі. Закінчує навчання на ОС «Бакалавр» 30.06.2020 року (а.с. 5)

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов'язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суд виходив з часткової доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Доводи апеляційної скарги стосовно можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину відповідачем, належними доказами по справі не підтверджуються і не дають підстав вважати, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання у розмірі 2000 грн.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, згідно положень ст. 375 ЦПК України рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 липня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: