Справа № 185/7152/17
Провадження № 2/185/403/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Палюх Т.Д., при секретарі Андруховій Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи - Орган опіки і піклування Павлоградської міської ради, Орган опіки та піклування Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить будинок АДРЕСА_1. 13.04.2009 року, за згодою позивача, у будинку були зареєстровані та стали проживати дружина її сина - ОСОБА_2 та її неповнолітні діти: ОСОБА_3, 2009 року народження, ОСОБА_4, 2012 року народження. Після смерті сина позивача відповідачка з лютого 2016 року припинила проживання у її будинку та з серпня 2016 року разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання до АДРЕСА_2. Протягом всього часу, починаючи з серпня 2016 року по сьогоднішній день, відповідач витрат на утримання будинку не несе. Добровільно відповідач не знімається із зареєстрованого місця проживання, тому позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав як власника квартири.

У судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_18, у неї погіршились взаємовідносини з його матір'ю - позивачем ОСОБА_1, тому вона змушена була виїхати з місця свого постійного проживання та реєстрації в інше місце, а саме: у с. Красносілка, Олександрівського району. Кіровоградської області, де на даний час тимчасово і проживає. Там від фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_6 вона народила дитину- ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4. На даний час вона є матір'ю багатодітної сім'ї, яка є малозабезпеченою. У будинку позивача залишилися її особисті речі. В липні 2017 року вона була в будинку позивача, з якого взяла частину своїх речей, а решта речей знаходяться там до цього часу. На її думку, її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на обов"язкову частку у спадщині після померлого батька(сина позивачки) ОСОБА_7. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду письмовий висновок у якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримує, вважає, що житлові права малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, повинні бути захищені.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, надав суду письмовий висновок у якому зазначив, що вважає недоцільним визнання особи ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Вислухавши представника позивача, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 13, 77, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2388, належить будинок АДРЕСА_1 (а.с.119).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).

У судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача - ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею раніше жила невістка ОСОБА_2 та її малолітні діти. Де зараз живе ОСОБА_2 він не знає, чув від сусідів, що вона з дітьми виїхала.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що відповідач разом з чоловіком ОСОБА_4 проживали у його матері, яка є позивачем по справі, за адресою: АДРЕСА_1. Востаннє відповідача, разом з її трьома дітьми, він бачив 19 липня 2017 року на дні народження її матері, тоді ж вона забирала речі з будинку позивача, а саме: холодильник, пральну машину. Йому відомо, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації більше двох років.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 він знає з дитинства. ОСОБА_2 він не бачив з весни 2016 року. Йому відомо, що відповідач забрала у позивача автомобіль, який було придбано для її чоловіка ОСОБА_4, а також пральну машину та швейну машину.

Відповідно до ч.1 ст. 405 член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Згідно акту, складеного головою квартального комітету №60 від 10.08.2017 року ОСОБА_2, 1982 року народження, зареєстрована у АДРЕСА_1, але фактично не проживає, починаючи з лютого 2016 року та по теперішній час (а.с.8).

Відповідно до довідки про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданої 02.02.2017року Красносілківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області вих.№ 55, ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_14. До складу сім"ї входять: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, які проживають без реєстрації, ОСОБА_12 - співмешканець, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка, ОСОБА_14 - свекор, ОСОБА_15 - свекруха, які проживають і зареєстровані. Також зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_16 - не родич, ОСОБА_17, - не родич( а.с.34). За довідкою № 452 від 27.07.2017року, виданої Красносілківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_2 та її сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5, проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_14( а.с.51).

Сім"я знаходиться на обліку в УСЗН Олександрівської районної державної адміністрації, як багатодітна( а.с.47-49).

Відповідно до акту обстеження соціально - побутових умов від 19.02.2018року за адресою: АДРЕСА_14, санітарний стан будинку задовільний, в будинку газове опаленння, житлова площа 74,7 кв.м., складається з чотирьох житлових кімнат, є санвузол, коридор, в дітей є окрема кімната. Власного житла ОСОБА_2 на території Красносілківської сільської ради не має(а.с.80).

Згідно з відповіддю Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 18.01.2018року № 02-30-18/01 малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, навчається в Красносілківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів КЗ "Красносілківське НВО" з 01.09.2016року і по даний час, малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, відвідує Красносілківський ДНЗ "Малятко" з 31.08.2016року і по даний час( а.с.92).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2017року у справі № 185/3651/17 встановлено, що ОСОБА_2 проживала і працювала в місті Павлограді Дніпропепетровської області до 1 серпня 2016року( а.с.9-10).

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, виникнення права відповідача на користування житловим приміщенням та обсяг цих прав залежить від наявних саме у власника майна прав.

Судов встановлено, що відповідач з дітьми з 1 серпня 2016 року не проживає у спірному будинку, оскільки створила нову сім"ю та має інше постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_14, де вона та сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають без реєстрації, однак зареєстрована її дочка ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно до ст. 242 Цивільного кодексу України батьки є законними представниками своїх дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 цього кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

На виконання цієї норми закону малолітні діти відповідача мають проживати разом з нею.

Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач укладала з позивачем, як власником житлового приміщення, яких- небудь договорів щодо житлового приміщення, чи узгоджував з ним можливість свого проживання в якості тимчасового мешканця. Проте, сама наявність реєстрації відповідача та її дітей у належному позивачу житловому приміщенні є порушенням права користування, а тому й порушенням права власності позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд приходить до висновку, що право позивача на користування спірним житловим приміщенням порушено й потребує захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Молодіжна, буд.85.

Ствердження відповідача про те, що її діти мають право на обов"язкову частку у спадщині у вигляді спірного будинку, не відповідає дійсності, оскільки із копії спадкової справи після померлого 15 листопада 2004 року ОСОБА_20 вбачається, що спадщину у вигляді будинку АДРЕСА_1 прийняла його дружина ОСОБА_1( позивач у справі), сини ОСОБА_7, ОСОБА_21 від спадщини відмовились на користь матері( а.с.103-118).

Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з висновками третіх осіб, як такими, що є недостатньо обґрунтованими.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 12,13,76,77,78,259,261,265,354 ЦПК України, ст.405,391 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_17, РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати на сплату судового збору в сумі 640грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 16.07.2018року.

Суддя Т. Д. Палюх