Постанова

Іменем України

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 758/11658/16-ц

провадження № 61-26953св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

ОлійникА. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року у складі судді Васильченка О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Головачова Я. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5. про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтованотим, що сторони є батьками дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Дочка проживає разом з матір'ю, сторони не досягли згоди щодо утримання та виховання дитини. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає у достатньому розмірі, внаслідок чогопозивач вимушена утримувати та виховувати дитину самостійно. Дочка хворіє на хворобу судин голови та шиї у зв'язку з чим потребує лікування у лікаря-невролога, гомеопата. Відповідач має у власності автомобіль, земельну ділянку з нерухомістю, а середньомісячний дохід приблизно складає 20 000,00 грн, що свідчить про його можливість сплачувати на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 5 000,00 грн з індексацією відповідно до закону, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року, позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 3 900,00 грн, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що позивач має право вимагати від відповідача допомоги на утримання дитини, оскільки відповідач має мінливий дохід, визначення аліментів у твердій грошовій формі відповідає обставинам справи і узгоджується із вимогами статті 184 СК України. З урахуванням матеріального стану платника аліментів, суд визначив їх розмір - 3 900,00 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

13 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_5

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу ОСОБА_5

У травні2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди належним чином не дослідили обставини справи щодо твердження позивача про утримання дочки без участі відповідача.

Відповідач регулярно надає грошові кошти, а суди першої та апеляційної інстанції не врахували, що прожитковий мінімум для дітей віком 6 до 18 років складає 1 777,00 грн, тому дійшли передчасного висновку про стягнення аліментів у розмірі 3 900,00 грн.

Заперечення на касаційну скаргу мотивовано тим, що небажання відповідача офіційного працевлаштування та приховування таким чином офіційних доходів дозволяє йому стверджувати, що він не має достатніх доходів.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, постійна колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 21 листопада 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб, про що здійснено відповідний актовий запис за № 898, від якого 24 квітня 2009 року у сторін народилась дочка ОСОБА_7 (а. с. 2, 3).

Згідно з довідкою № 271 від 04жовтня 2016 року дитина зареєстрована за місцем проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Сторони спільно не проживають, що визнано сторонами під час розгляду справи.

Згідно з консультативним обстеженням у невролога ОСОБА_7має діагноз «головна боль напряжения, внутричерепная гипертензия» (а. с. 26).

Згідно з протоколом СКТ № 630, наданому ДКЛ № 7 Печерського району м. Києва відділення променевої діагностики, у ОСОБА_7 є ознаки дрібної ділянки звапнення у променистому вінці правої півкулі мозку (а. с. 27).

Відповідно до первісного нейропсихологічного висновку, наданого Центром психологічної допомоги «Равновесие» від 03 травня 2017 року, у ОСОБА_7 встановлено«дефицит стволових структур головного мозга (дисгенетический синдром)» (а. с. 117-119).

Згідно з інформації, отриманої від ПАТ «Приватбанк», у відповідача є платіжна картка, 17 листопада 2016 року відповідач здійснив переказ коштів ОСОБА_4 на суму 690,00 грн, аналогічний переказ здійснено 19 жовтня 2016 року, а 09 вересня 2016 року, 05 вересня 2016 року, 09 серпня 2016 року, 21 червня 2016 перекази здійснено на суму 700,00 грн (а. с. 60-66)

Відповідно до відомостей, отриманихз центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів, ОСОБА_4 у період з 01січня 2015 року по 30 вересня 2016 року доходів не отримувала (а.с. 69).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 є власником автомобіля «Volkswagen Polo», 2012 року випуску (а.с. 71)

Судом першої інстанції під час судового засідання 15 червня 2017 року із поясненьвідповідача встановлено, що останній офіційно не працює, скільки витрачає коштів на своє утримання не знає, місячний бюджет не обраховував, одночасно є професійним перукарем у салоні«Альтер-его», якого фізично не існує, оскільки цестворене у мережі Інтернет зображення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач не надав доказів забезпечення дитини одягом, іграшками, продуктами, подарунками тощо (а. с. 109).

У відповідь на запит суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» надано інформацію про те, що ОСОБА_5 користувався послугами вказаного товариства, та бронював тур на дві особи тривалістю з 17 серпня 2016 року по 24 серпня 2016 року, вартість якого складає 24 371,87 грн.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у статті 180 СК України.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею передбачено 181 СК України, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з частинами восьмою, дев'ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з встановлених обставин справи, а саме матеріального стану відповідача, його фінансових можливостей та з урахуванням інтересів та потреб дитини.

З огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та норми матеріального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_5 з ухваленими у справі судовими рішеннями.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи та ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик