Провадження № 2/761/5818/2018
У Х В А Л А

18 вересня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даною позовною заявою.

Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.ст. 27, 28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст. 28 ЦПК України).

Проте, це місце повинно бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Разом з тим, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві відповідач не зареєстрований за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві та по м. Києву зареєстрованим не значиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Проте, позивач зазначив у позовній заяві адресу відповідача, за якою він не зареєстрований, даних та доказів про місцезнаходження майна відповідача, останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування не надав.

Судом встановлено, що позивач, в порушення вимог чинного законодавства, зазначив у позовній заяві адресу місця проживання відповідача, як підставу звернення до Шевченківського районного суду міста Києва за підсудністю, за якою відповідач не зареєстрований та не перебуває у встановленому законом порядку, не підтвердив належним чином зареєстровану у встановленому законом порядку останню відому адресу відповідача або місцезнаходження його майна.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на території Шевченківського району м. Києва, проте, у порушення вищезазначених вимог, доказів того, що на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача не надав, підстав пред'явлення позову до Шевченківського районного суду м. Києва позивачем не доведені.

Проте, на підтвердження вищевказаної інформації не надає жодних документів, що унеможливлює суд вирішити питання про відкриття провадження, внаслідок не визначення питання підсудності даної справи.

Разом з тим, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судівництво здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, яка набрала чинності для України з 26 листопада 2000 року, встановлено спеціальний порядок оформлення та вручення судових та позасудових документів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 зазначеної Конвенції типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, в усіх випадках обов'язково мають бути складені французькою або англійською мовами. При цьому, вони можуть бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

Окрім того, згідно п.п 2.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

При цьому, у відповідності до положень п.п. 6.5, 6.6 розділу VI «Особливості виконання Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року» вказаної Інструкції заповнений формуляр доручення і документи, що підлягають врученню, надсилаються у двох примірниках. У разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаної Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач знаходиться за межами України, позивачу слід надати до суду два екземпляри належним чином засвідченого перекладу позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову згідно Конвенції або одну з офіційних мов запитуваної держави для вручення їх відповідачу.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що у відповідності до положень ч.1 ст. 106 Сімейного кодексу України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Таким чином, позивач у відповідності до вказаних норм не надав суду переклад позовної заяви і усіх долучених документів, що підлягають врученню відповідачу, на офіційну мову держави, органи якої виконуватимуть доручення про проведення процесуальних дій.

Дані недоліки є суттєвими, такими, що унеможливлюють забезпечення судом прав відповідача і належне виконання міжнародного договору (Конвенції).

Тому, позивачу необхідно надати суду докази реєстрації відповідача в Шевченківському районі м. Києва, підтвердити належним чином зареєстровану у встановленому законом порядку останню відому адресу відповідача або місцезнаходження його майна, довести підстави пред'явлення позову до Шевченківського районного суду м. Києва, на підтвердження чого надати докази того, що на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, для визначення підсудності даної справи, надати завірений переклад копії позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до неї - для відповідача.

Після виправлених недоліків надати відповідну позовну заяву до суду та її копії у відповідності до кількості учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя