Справа № 308/2736/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2018 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання Гайданки Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_2, звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
У позовній заяві позивач посилається на те, що він, до зміни імені ОСОБА_4, 18.05.2002 року уклав шлюб з ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5І.). Даний шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 02, на підставі чого їм було видано свідоцтво про шлюб І-ФМ № 049788.
Під час перебування у шлюбних відносинах з ОСОБА_3, 14.09.2003 року, коли вони тимчасово проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилася донька ОСОБА_6, де у відділі записів актів громадського стану міської адміністрації району Трутнов було зареєстровано народження їх дитини.
Зазначає, що по проходженні певного часу після одруження, їх сімейне життя з ОСОБА_3 почало змінюватися в негативну сторону, з причин зміни різності життєвих поглядів і пріоритетів, що призводило до непорозумінь у їх сімейних відносинах. Їх подальші намагання зберегти подружні і сімейні відносини, не дали конструктивного результату. Подальші неодноразові спроби врегулювати особисті відносини для збереження їх шлюбу також не дали бажаного результату, а навпаки призвели до погіршення їх відносин, у звязку з чим близько трьох років назад вони припинили спільне проживання.
З огляду на вказані обставини, які склалися, вважає, що примирення між ним та відповідачем в подальшому є неможливим, так само як не можливе і не доцільне збереження їх шлюбу, оскільки по причині тривалого проходження часу їх окремого проживання у кожного з них визначився свій індивідуальний життєвий шлях. При неодноразових усних розмовах з його дружиною, він зясував, що вона притримується аналогічної думки і не заперечує проти розірвання шлюбу.
Зауважує, що він, як батько їх неповнолітньої доньки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку, а також задоволення матеріальних потреб дитини, приділяє і приділятиме у подальшому цим питанням постійну особливу увагу, про що вони в усному порядку домовилися з дружиною і вирішили це питання у позасудовому порядку. Разом з тим, усвідомлюючи та розуміючи, що життєвий досвід суспільних відносин щодо проживання дитини саме з матірю є більш прийнятним і стабільним фактором надійності оскільки у матері більше емоційно-вольової та інстинктивної мотивації в цій частині, а у дитини більші привязаності саме до мами, у звязку з чим, у позасудовому порядку вони з дружиною також прийняли безспірне рішення, що донька буде проживати з нею у їх квартирі.?
З посиланням на кладене просить суд розірвати шлюб без надання строку на примирення, укладений між ним ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3
Ухвалою судді від 23.04.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи.
Ухвалою суду від 11.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не зявився, при цьому його представник адвокат ОСОБА_2 подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі.
Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомлено, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подала та клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач та його представник.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2002 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 049788, виданим повторно 04.02.2009 року. Згідно з цим свідоцтвом про шлюб прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_4, а дружини ОСОБА_3.
З свідоцтва про зміну імені, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області 23.01.2009 року, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 змінив імя на ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації зміни імені 23.01.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 2.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого повторно Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 27.03.2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінив імя на ОСОБА_1, про що 13.06.2017 року складено відповідний актовий запис № 29.
Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міською адміністрацією міста Врхлабі від 22.09.2003 року, в якому батьком дитини значиться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а матірю ОСОБА_1 (дівоче ОСОБА_5) ОСОБА_5.
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та не бажає з нею проживати.
Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.
Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати.
Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітньої дитини, визначення її місця проживання та поділу спільного майна сторін не заявлено.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 18.05.2002 року у виконкомі Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 02, між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (після зміни імені ОСОБА_1), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. судового збору.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів » від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Дата складення повного судового рішення 05 жовтня 2018 року.

Головуюча О.М. Світлик