РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

21 грудня 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сватівська міська рада Луганської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності, -

за участі позивача ОСОБА_1,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувсяь до суду з даним позовом, в якому зазначив, що, він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Новоселівка, 15, на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2016 року. В належному йому будинку зареєстрований ОСОБА_2, який фактично там не проживає більше трьох років, особисті речі відповідача у будинку відсутні. Таким чином, позивач є власником зазначеного будинку, але своє право як власника він не може реалізувати в повному обсязі у звязку з тим, що відповідач зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. Новоселівка, 15 м. Сватове, хоча не є членом сімї позивача, не є наймачем, не приймає участі в утриманні будинку. Відповідач більше трьох років фактично проживає на території Російської Федерації, добровільно вирішити спір не можливо, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд усунути порушення його права власності та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 15 по вул. Новоселівка, 15, м. Сватове, Луганської області із зняттям з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання.

21 листопада 2018 року ухвалою суду було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, суду пояснив, що ОСОБА_2 є членом сімї колишнього власника будинку. Після придбання ним будинку у 2016 році у ОСОБА_3, відповідач там ніколи не проживав, його особисті речі у будинку відсутні, він не приймає участі в утриманні будинку.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 52).

Третя особа Сватівського міська рада, в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є цивільною дружиною позивача. Їй відомо, що з часу придбання будинку за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Новоселівка, 15, у будинку мешкає тільки її родина вона, чоловік ОСОБА_1, а також, в теперішній час, їх новонароджена донька. Відповідача ОСОБА_2 вона не знає, він ніколи з часу придбання її чоловіком будинку, там не проживав, його особистих речей у будинку не має, участі в утриманні будинку він не приймає.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він сусід позивача. Йому відомо, що будинку за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Новоселівка, 15 кілька років проживає ОСОБА_1 з дружиною та новонародженою дитиною. Раніше, ще за попередніх власників будинку ОСОБА_2, там проживав їх син, але з часу придбання ОСОБА_1 будинку, він нікого з родини ОСОБА_2 там не бачив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Новоселівка, 15, про що свідчить договір купівлі-продажу від 14 червня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі № 479 (а.с. 6-7) та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, дата формування 14.06.2016 року (а.с. 12).

Згідно копії домової книги на будинок № 15, розташований по вул. Новоселівка, м. Сватове, Луганської області (а.с.13-14 ), у вищевказаному будинку з 15.03.2005 року зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з копій розрахункових книжок, відкритих на імя ОСОБА_1, оплату за спожиті комунальні послуги вносить ОСОБА_1 (а.с.17-22, 31-38).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не є членом його сімї, та у звязку із зміною власника будинку у 2016 році втратив право користування житловим будинком за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Новоселівка, 15. Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом родини позивача, в житловому будинку за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Новоселівка, 15 не проживає, особистих речей там не має, обов'язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Проте, стосовно позовної вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У відповідності до п.3, 8, 26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно. Позивач фактично просить вирішити питання, що відноситься до компетенції органів державної влади - виконавчого органу міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної міської ради, в вказаному випадку Сватівської міської ради Луганської області.

Разом з тим, визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в позасудовому порядку.

За таких обставин, позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Комсомольський), вул. Новоселівка, 3 до ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, третя особа: Сватівська міська рада Луганської області, розташована за адресою: Луганська область, м. Сватове пл. 50-річчя Перемоги, 36 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, місто Сватове, вул. Новоселівка, буд. № 15.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку відмовити за необґрунтованістю.

Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення було складено 26 грудня 2018 року.

Суддя А.С. Река