П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 серпня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Фазикош Г.В.,

за участі секретаря - Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року (головуючий суддя Бедьо В.І.) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ТОВ "Кей-Колект" (далі - Товариство) звернулося в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що 20.11.2006 між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту (кредитний договір) № 0, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 17000 швейцарських франків (CHF), а позичальник зобов'язався сплатити відсотки у порядку та на умовах визначених договором та повернути кредит у строк до 20.11.2016.

Згідно Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0, укладеної 30.01.2009, позичальник зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 20.11.2026, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

Додатковою угодою №2 до кредитного договору № 0, укладеною 30.01.2009, банк та позичальник дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, шляхом повернення кредиту щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 150 CHF.

У відповідності до Договору факторингу № 4 від 11.06.2012 ПАТ «УкрСибанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за кредитами, зокрема щодо кредитного договору №0 від 20.11.2006, укладеного з ОСОБА_1

Взяті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 14.10.2014 у нього виникла заборгованість у розмірі 213 724,04 грн. (15718,47 CHF за курсом НБУ 13,597 станом на 14.10.2014), з яких 176 092,03 грн. (12950,80 CHF) - за кредитом та 37632,01 грн. (2767,67 CHF) - за відсотками.

Посилаючись на дані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 213 724,04 грн. та судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2015 позов Товариства задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором №0 від 20.11.2006 в сумі 213 724,04 грн., з яких 176 092,03 грн. - за кредитом та 37632,01 грн. - за відсотками.

Товариство таке судове рішення не оскаржувало.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1, у якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить рішення місцевого суду в частині визначеного розміру заборгованості змінити, стягнувши з нього 101 825,14 грн.

Зокрема зазначає, що він не отримував доказів переходу прав до нового кредитора; після дня відступлення права вимоги він сплатив первісному кредитору усього 1058,00 CHF, яку слід відняти від суми заборгованості за тілом кредитом у розмірі 12435,91 CHF (а.с. 21), у зв'язку з чим його борг за тілом становить 11377,91 CHF (12435,91 - 1058,00), при цьому вважає, що стягненню підлягають відсотки, нараховані на день відступлення права вимоги, в сумі 890,18 CHF, а не ті, які нарахувало Товариство в розмірі 2767,67 CHF. Отже, загальна заборгованість за його підрахунком складає 12268,09 CHF, що за курсом НБУ на день відступлення (11.06.2012) 8,30 становить 101825,14 грн.; позивач не має права нараховувати проценти в іноземній валюті без отримання генеральної ліцензії НБУ.

Судом апеляційної інстанції провадження у справі двічі зупинялось - до набрання законної сили судовими рішеннями у справах за позовами ОСОБА_1 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору (окремих пунктів договору) - недійними.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.08,2018 відмовлено у задоволенні чергового клопотання представника апелянта - ОСОБА_2 - про зупинення провадження у справі у зв'язку з поданням ОСОБА_1В чергового позову про визнаня недійсними пунктів договору про надання споживчого кредиту.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.11.2006 між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту (кредитний договір) № 0, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 17000 CHF, а позичальник зобов'язався сплатити 8,9 % річних та повернути кредит у строк до 20.11.2016 (а.с.5-10).

Згідно Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0, укладеної 30.01.2009, позичальник зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 20.11.2026, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору (а.с.11), а Додатковою угодою №2 до кредитного договору № 0, укладеною 30.01.2009, банк та позичальник дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, шляхом повернення кредиту щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 150 CHF (а.с.12).

У відповідності до Договору факторингу № 4 від 11.06.2012 ПАТ «УкрСибанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за кредитами, зокрема щодо кредитного договору №0 від 20.11.2006, укладеного з ОСОБА_1 (а.с.29-34).

На обґрунтування своїх заперечень проти позову ОСОБА_1 посилався на те, що сума фактично отриманих ним коштів відрізняється від визначеної кредитним договором; новий кредитор належного повідомлення про нові банківські реквізити для погашення кредиту не надсилав; боржнику не надавалися докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні аж до моменту отримання позовної заяви; позивач не надав генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій та не вправі нараховувати заборгованість в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався із позовом про визнання недійсним кредитного договору №0 від 20.11.2006, за результатом розгляду якого рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2016, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13.10.2016, в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено (а.с. 151-156).

Цим рішенням установлено, що позивачем визнається, що грошові кошти він отримав у гривневому еквіваленті у розмірі, що відповідає курсу НБУ на день укладення договору та визначеного у п. 1.1 кредитного договору.

Таким чином, стосовно кредитного договору №0 від 20.11.2006 діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Крім цього, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі N 6-979цс15.

Апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду про стягнення заборгованості на користь нового кредитора - є правильним, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Разом з тим, задовольняючи позов та стягуючи заборгованість у розмірі 213 724,04 грн., з яких 176 092,03 грн. (12950,80 CHF) - за кредитом та 37632,01 грн. (2767,67 CHF) - за відсотками, місцевий суд не перевірив відповідності розміру боргу, зазначеного Товариством у позовній заяві, із розміром заборгованості, обчисленим позивачем у наданому розрахунку (а.с. 21 - 25).

Як вбачається із виписки з Додатку №1 до Договору факторингу від 11.06.2012 (а.с.29) на момент відступлення права вимоги (станом на 11.06.2012) заборгованість відповідача становила 121532,70 грн. (за курсом НБУ 8,29 станом на 11.06.2012 еквівалент 14 660,15 CHF ), з них за тілом кредиту 12 435,91 CHF (а.с. 24)

З матеріалів справи вбачається, що після дня відступлення права вимоги боржник частково сплачував заборгованість за кредитним договором на користь попереднього кредитора, однак неналежним чином, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 14.10.2014 становить 14876,75 CHF (202 279,16 грн. за курсом НБУ станом на 14.10.2014 року 1 шв.фр.=13,597 грн.), з яких 12435,91 CHF (169091,06 грн.) - за кредитом, 2440,84 CHF (33 188,10 грн.) - за відсотками.

Отже, рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру заборгованості підлягає зміні, шляхом зазначення суми боргу, який обґрунтовано доказами, наданими позивачем.

При цьому, доводи скаржника про те, що застосуванню підлягає курс НБУ станом на 11.06.2012 (день відступлення права вимоги), є голослівними та до уваги взяті бути не можуть. Посилання ОСОБА_1 на те, що сплачені ним кошти після відступлення права вимоги у розмірі 1058,00 CHF слід врахувати у погашення тіла кредиту - є небгрунтованими, оскільки такі кошти зараховано на погашення відсотків у відповідності до узгодженої сторонами у п. 1.6 кредитного договору черговості погашення грошових зобов'язань (а.с. 24).

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків обставинам справи, слід змінити, з підстав, передбачених п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позов Товариства підлягає задоволенню на 94,6%. При пред'явленні позову Товариством сплачено 2137,24 грн. судового збору, а за подачу відповідачем апеляційної скарги - 559,50 грн. Таким чином, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2021,82 грн., а на користь відповідача підлягає стягненню з Товариства 30,21 грн. Отже, з ОСОБА_1 на користь Товариства слід стягнути різницю у понесених судових витратах у розмірі 1991,61 грн. (2137,24 грн. - 30,21 грн. = 1991,61 грн.)

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції.

Позов ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (88009, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ТОВ «Кей-Колект» (04070, м. Київ, вул. Іллінська буд 8, ) заборгованість за кредитним договором №0 від 20.11.2006 у розмірі 202 279,16 гривень, з яких 169 091,06 гривень - заборгованість за кредитом, 33 188,10 гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» 1991,61 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Головуюча: Судді: