Справа № 183/4460/17
№ 2/183/578/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

08.09.2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просять визнати, за кожним з них, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами №37, що розташований по вул. Осіння в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3, померлого 01 липня 2008 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що 01 липня 2008 року помер їх батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами за № 37, що розташований по вул. Осіння в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області.

У встановленому законом порядку, позивачі прийняли спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено, у звязку з відсутністю відомостей щодо реєстрації права власності на спадковий будинок, а також спадкоємцями не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий будинок.

Дійсно, згідно даних Державних реєстрів та довідки БТІ відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок № 37 по вул. Осіння в смт. Губиниха, відсутні. Між тим, зазначений вище житловий будинок було збудовано їх батьком ще у 1969 року, а всі господарські побудови з 1969 року по 1988 рік, про що свідчить технічний паспорт на будинок, а також той факт, що одразу після завершення будівництва, батько зареєструвався у даному будинку, а 29 червня 1990 року зареєстрував і ОСОБА_1

01 липня 2008 року батько помер, та і не встиг отримати правовстановлюючий документ на житловий будинок та зареєструвати своє право власності. Таким чином, позивачі зазначають, що позбавлені можливості надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, тому звернулися до суду з зазначеним позовом.

11 вересня 2017 року у справі було відкрито провадження суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецьким Д.І., після повторного автоматизованого розподілу справа передана в провадження судді Сороки О.В.

Позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, кожен окремо, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали.

Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.63).

Представник третьої особи також не зявився в судове засідання, звернувшись з заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.49).

Справа, у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами загального позовного провадження, з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надане свідоцтво про смерть ОСОБА_3, у відповідності до якого останній помер 01 липня 2008 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 Новомосковською районною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №863/2008, у відповідності до якої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.77), а також з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 (а.с.80,81-82), що доводить факт прийняття спадщини позивачами та не потребує додатковому встановленню. Даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_3, померлого 01.07.2008 року, окрім позивачів, судом не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали спадкової справи свідчать про те, що кожному з позивачів було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: на житловий будинок з надвірними побудовами №37, що розташований по вул. Жовтнева в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, оскільки відомості в Державних реєстрах, Новомосковському БТІ щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні, а також спадкоємцями не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий будинок (а.с.81,87).

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Між тим, у відповідності до ст.100 ЦК України, в редакції 1963 року, що діяв на момент виникнення права на спадкування, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Вимогами ч.1 ст. 128 ЦК України, в редакції 1963 року визначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно довідки виконкому Губиниської селищної ради (а.с.83), ОСОБА_3, який помер 01.07.2008 року, з 1989 року постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, по день своєї смерті (а.с.83).

Суду надано копію технічного паспорту на житловий будинок № 37 по вул. Осіння (Жовтнева) в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, у відповідності до якого будівництво житлового будинку було закінчене в 1969 році, а інші надвірні побудови та споруди з 1969 року по 1988 рік, а отже побудовані за життя його власником, всі побудови введені в експлуатацію, в порядку, передбаченому законодавством (а.с.32-34).

Як зазначалося вище, державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні, а також спадкоємцями не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий будинок.

У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

По обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Обєктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року.

В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку.

Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, ОСОБА_3, за життя на законних підставах набув право власності на нерухоме майно, а тому до позивачів, які позбавлені можливості надати оригінали правовстановлюючих документів, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1220, 1223, 1225 ЦК України ст.ст. 12,76,81,89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами №37, що розташований по вул. Осіння (колишня назва вулиці Жовтнева) в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, та в цілому складається з: житлового будинку А, загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м.; прибудови а; навісу з ґанком а1; літньої кухні В; сараїв Б,З; гаражу Д; вбиральні Е; літнього душу Ж; замощення І; хвіртки - №4; воріт - №5; огорожі - №6,№7,№8,№9, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 01 липня 2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами №37, що розташований по вул. Осіння (колишня назва вулиці Жовтнева) в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, та в цілому складається з: житлового будинку А, загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м.; прибудови а; навісу з ґанком а1; літньої кухні В; сараїв Б,З; гаражу Д; вбиральні Е; літнього душу Ж; замощення І; хвіртки - №4; воріт - №5; огорожі - №6,№7,№8,№9, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 01 липня 2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.