Справа №443/1447/17
Провадження №2/443/422/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2, звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що в с. Буянів по вул. Лесі Українки, 40 Жидачівського району Львівської області, від якої відмовився в її користь член даного двору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що в с. Буянів по вул. Лесі Українки, 40 Жидачівського району Львівської області, на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_3 (син). 15 серпня 2015 року померла її мати ОСОБА_4 голова двору. Після її смерті відкрилась спадщина на частину спірного житлового будинку. На випадок своєї смерті померла склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла їй. Згідно рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2016 року, за нею визнано право власності на ? частину житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що в с. Буянів по вул. Лесі Українки, 40 Жидачівського району Львівської області. Інша частка спірного житлового будинку належна її брату, відповідачу по справі ОСОБА_3 Разом з тим, вона користується спірним будинком цілісно, так як брат з 1996 року в ньому не проживає та не заперечує проти такого володіння. Проте, в порядку державної реєстрації права власності вона позбавлена можливості визнання права власності на спірне майно цілісно, а тому вимушена звертатися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги с. Буянів Жидачівського району Львівської області №308 від 09 червня 2016 року, що станом на 30 червня 1990 року по с. Буянів вул. Л.Українки, 40 Жидачівського району Львівської області рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_3 (син). Вказаний факт додатково підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15 грудня 1988 року /а.с. 9, 13/.

Згідно технічного паспорта від 29 червня 2016 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок №40 по вулиці Лесі Українки в с. Буянів Жидачівського району Львівської області, загальна площа вказаного будинку становить 108,4 кв.м. (житлова 60,4 кв.м.). Рік забудови 1968. Інвентаризаційна вартість 180312 грн. /а.с. 16-21/.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок в с. Буянів вул. Л.Українки, 40 Жидачівського району Львівської області належав суспільній групі господарств «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_3 (син). Частка кожного члена двору становила 1/2.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 15 серпня 2015 року, в с. Буянів Жидачівського району Львівської області, у віці 86 років, померла ОСОБА_4, про що 17 серпня 2015 року зроблено відповідний актовий запис №9 та виконавчим комітетом Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 17 серпня 2015 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №386279 /а.с. 4/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлої складається з частини житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що в с. Буянів по вул. Лесі Українки, 40 Жидачівського району Львівської області (1/2 - як голові колгоспного двору).

Згідно із рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2016 року по справі №443/1145/16-ц встановлено, що за ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 15 серпня 2015 року, визнано право власності на ? житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що в с. Буянів по вул. Лесі Українки, 40 Жидачівського району Львівської області /а.с. 10/.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом встановлено, що вищенаведеним рішенням визнано за ОСОБА_2 право власності тільки на ? спірного житлового будинку.

Разом з тим, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 відповідач по справі та брат позивачки, який як член суспільної групи господарств «колгоспний двір» має право на ? частину спірного житлового будинку, з такого вибув ще в 1996 році. До суду з позовом про визнання за собою права власності на належну частку не звертався.

Окрім того, до матеріалів справи долучено належним чином сформовану та завірену заяву відповідача ОСОБА_3, з якої вбачається, що останній від належної частки в майні суспільної групи господарств «колгоспний двір» відмовляється на користь позивачки.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на ? частину спірного житлового будинку в інший, ніж судовий, спосіб не має можливості; відповідач від належної йому частки майна відмовився, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частину житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що в с. Буянів по вул. Лесі Українки, 40 Жидачівського району Львівської області, від якої відмовився в її користь член даного двору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко