Провадження№2/235/1477/18
Справа №235/3379/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення недоплати по оплаті лікарняних листів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення недоплати по оплаті лікарняних листів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював в ДП «ВК «Краснолиманська» з 27.10.2014 року по 26.04.2017 року на посаді гірничого робітника. З 11 по 16 квітня 2017 року та з 18 по 26 квітня 2017 року він був тимчасово непрацездатний у звязку з захворюванням. Допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю йому була виплачена в розмірі 50% від середньої заробітної плати при наявності фактичного трудового стажу більше 15 років. 04.07.2017 року ним був відправлений лист керівництву ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою, в якій просив розяснити, на якій основі оплата лікарняних листів була проведена не в повному розмірі, до заяви додав копії трудових книжок. Листом від 27.07.2017 року ДП «ВК «Краснолиманська» відмовило йому в доплаті лікарняних, зазначивши про те, що йому не вистачає для цього трудового стажу. Просить стягнути з відповідача на свою користь недоплату по оплаті лікарняних листів за квітень 2017 року в сумі 3159 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, просив справу слухати без його участі. ( а. с. 47).

Відповідач в судове засідання не зявився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 45), надав суду відзив, в якому вказав, що на момент звільнення позивача його стаж роботи на підприємстві становить 2 роки 4 місяці 15 днів, що підтверджується наданою трудовою книжкою БТ-1 № 8885488 від 18.07.2001 року. Документи, які б підтверджували наявність у позивача більшого стажу у вугільній галузі позивачем до підприємства відповідача не надавались. Оскільки на момент звільнення позивача відповідач не мав жодних правових підстав для нарахування та сплати позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100% заробітної плати, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а. с. 32,33).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 27.11.2014 року по 26.04.2017 року. Наказом № 2870/к він був звільнений за згодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України. ( а. с. 6-7,34,35).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 11.04.2017 року по 15.04.2017 року та з 18.04.2017 року по 26.04.2017 року був тимчасово непрацездатним у звязку із захворюванням. ( а. с. 38,39).

Відповідно до поданих позивачем лікарняних листів та наявних документів ДП «ВК «Краснолиманська» здійснило повний розрахунок з позивачем у розмірі 2829,26 грн. у вигляді 50% середньої заробітної плати застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до пяти років. ( а.с. 36).

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачені такі види соціального страхування: 1) у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності; 2) від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхування від нещасного випадку) (ст.1).

Відповідно до допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Фонд приймає рішення щодо виплат на підставі оформленої страхувальником заяви-розрахунку і у випадку позитивного рішення фінансує страхувальника для проведення відповідних виплат працівнику (ст.ст.30,32,34).

Відповідно до ст. 24 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:

1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років;

2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до пяти років;

3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від пяти до восьми років;

4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років;

5) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; одному з батьків або особі, що їх замінює та доглядає хвору дитину віком до 14 років, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи; ветеранам війни, постраждалим учасникам ОСОБА_2 та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, віднесеним до жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України"Про жертви нацистських переслідувань"; донорам, які мають право на пільгу, передбаченустаттею 10 Закону України "Про донорство крові та її компонентів".

Відповідно до ст. 31 Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоровя, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням з Фондом.

Відповідно до ст. 22 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності є ненадання позивачем документів, підтверджуючих його трудовий стаж.

Відповідно до постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 « Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Встановлення такого факту позивачу є необхідним для підтвердження необхідного стажу для отримання виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, тобто, визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення такого стажу.

Надані до позовної заяви відомості про застраховану особу були отримані позивачем 01.08.2017 року, тобто після звільнення з підприємства, і не свідчать про наявність пільгового стажу понад 8 років, необхідного для оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100% середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 30 Постанови КМУ № 1266 від 26.09.2001 року «Про обчислення середньої заробітної плати, доходу, грошового забезпечення, для розрахунку виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням» у разі коли на момент настання страхового випадку застрахована особа працює за сумісництвом, обчислення середньої заробітної плати здійснюється страхувальниками окремо за основним місцем роботи та за сумісництвом. Розрахунковий період у такому разі визначається за кожним місцем роботи окремо.

Страхові виплати та оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця здійснюються на підставі копії виданого в установленому порядку листка непрацездатності, засвідченої підписом керівника і скріпленої печаткою за основним місцем роботи, та довідки про середню заробітну плату за основним місцем роботи. Якщо особа працює на кількох роботах за сумісництвом, додатково додаються довідки про середню заробітну плату за місцями роботи за сумісництвом.

Відповідно до п. 1.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,затвердженої наказом Міністерства праці України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України, 17.08.1993 року за № 110 при влаштуванні на роботу працівники зобов'язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Відповідно до п. 5.1. Інструкції особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов'язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Відповідно до п.5.3. Інструкції якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Відповідно до п. 5.6 Інструкції дублікат трудової книжки також може бути виданий за новим місцем роботи у звязку з відсутністю доступу до трудової книжки працівника внаслідок надзвичайної ситуації, передбаченої Кодексом цивільного захисту України, або проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник.

Дублікат видається на підставі заяви працівника та отриманої ним у письмовому вигляді інформації зі штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації про виникнення надзвичайної ситуації або Антитерористичного центру при Службі безпеки України про проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник, що надається в довільній формі.

У разі відновлення доступу до трудової книжки записи з дубліката про періоди роботи переносяться до трудової книжки. При цьому на першій сторінці дубліката робиться напис: "Дублікат анульовано", посвідчується печаткою роботодавця за останнім місцем

роботи працівника та дублікат повертається його власнику.

Отже, зі змісту Інструкції випливає, що обовязок одержання документів, які підтверджують роботу на попередніх підприємствах, установах, організаціях, лежить на працівникові. Власник підприємства, установи, організації за останнім місцем роботи несе в цьому випадку тільки такі обовязки: 1)внести в дублікат трудової книжки або вкладиша відомості про роботу, нагороди і заохочення за останнім місцем роботи на підставі раніше виданих наказів; 2) сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж роботи, що передувала влаштуванню на роботу на дане підприємство; 3) внести до трудової книжки запис про загальний стаж роботи до влаштування на роботу на дане підприємство на підставі поданих документів, а також записів про прийняття, переведення, звільнення, якщо вони підтверджені документами.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем при прийомі на роботу була заведена трудова книжка серії АН № 206046, в якій записи починаються з 27.11.2014 року, тобто з дати прийняття на роботу на ДП «ВК «Краснолиманська», відповідача по справі.

Зазначені обставини підтверджені як позивачем,так і представником відповідача в наданих процесуальних документах - позовній заяві, відзиві на позовну заяву.

Позивачем для підтвердження наявного трудового стажу з метою виплати допомоги з тимчасової непрацездатності була надана лише копія трудової книжки серії БТ-1 № 8885488 і лише після його звільнення. Інших будь-яких документів на підтвердження трудового стажу (довідок, рішень суду про встановлення факту перебування у трудових відносин тощо) при працевлаштуванні та в період роботи на підприємстві ним не надавалось. Так само не надавались відомості щодо втрати трудової книжки або про відсутність доступу до трудової книжки, та підприємством, у звязку з цим, не видавався дублікат, як того вимагають вищезазначені норми права.

За таких обставин, враховуючи той факт, що самим позивачем було порушено обовязок щодо надання ним належним чином оформленої трудової книжки або відомостей про стаж роботи, приймаючи до уваги той факт, що індивідуальні трудові відомості про застраховану особу, отримані ним після звільнення, не підтверджують наявність стажу - понад 8 років, необхідного для оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати, нормами діючого законодавства не передбачено обовязку роботодавця самостійно встановлювати наявність стажу у того чи іншого працівника, а забезпечення вищезазначеними документами для оформлення всіх необхідних пільг для оплати листків тимчасової непрацездатності покладається саме на працівника, суд приходить до висновку про правомірність оплати підприємством на момент звільнення працівника допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 50% середньої заробітної плати застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років і не встановлення, у звязку з цим, судом факту порушення відповідачем законодавства про оплату праці.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 38, 44, 74, 237-1 КЗпП , ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення недоплати по оплаті лікарняних листів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: