АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, подану від її імені та в її інтересах адвокатом ОСОБА_4, який діє на підставі договору, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору про надання послуг з виготовлення та поставки меблів і повернення сплаченої за товар грошової суми,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_6 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_5 (далі - відповідач), в якому просила:

- розірвати Договір № б/н від 04.05.2016 про надання послуг з виготовлення та поставки меблів на замовлення, укладений між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5;

- стягнути з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 сплачені за меблі кошти в сумі 60 480 грн. та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди

- зобов'язати відповідача за власний рахунок вивезти меблі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала, що 04.05.2016 між нею та ФОП ОСОБА_5 було укладено Договір № б/н про надання послуг з виготовлення та поставки меблів на замовлення, за яким Виконавець зобов'язується виготовити та поставити меблі за завданням Замовника та виконати монтаж меблів в дитячій кімнаті: шафа купе, стелажі 3 шт., стіл з тумбою, ліжко.

За цим Договором позивачем було сплачено кошти в розмірі 60 480 грн. про що свідчать квитанція від 04.05.2016 на суму 7 540 грн., квитанція від 17.05.2016 на суму 39 500 грн., акт виконаних робіт від 15.07.2016 в якому зазначений факт оплати на суму 13 440 грн.

15.07.2016 Виконавець здійснив поставку меблів в розукомплектованому вигляді, прострочка виконання договору склала 18 днів.

16.07.2016 виконавець почав монтаж меблів, під час якого було виявлено їх недоліки та у зв'язку з цим та необхідністю їх усунення з ініціативи працівників відповідача 18.07.2016 було припинено монтаж меблів та залишено їх не змонтованими в квартирі.

Відповідач на момент звернення з даним позовом, недоліки товару не усунув, уникає спілкування, не намагається виконати умови договору в частині монтажу інших меблів.

Позивач зазначала, що відмова відповідача від усунення недоліків меблів, не поставка відповідачем інших комплектуючих меблів та не здійснення монтажу решти меблів є підставою розірвання зазначеного договору.

Крім того, позивач, з огляду на характер та тривалість її страждань, просила стягнути моральну шкоду у 5 000 грн. (а.с. 2-6).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.05.2018 позов задоволено частково. Розірвано Договір № б/н від 04.05.2016 про надання послуг з виготовлення та поставки меблів на замовлення, укладений між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 сплачені за меблі кошти в сумі 60 480 грн. Зобов'язано ФОП ОСОБА_5 за власний рахунок вивезти меблі. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. (а.с. 130-136)

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд не розглянув такі питання, як наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін та якими доказами вони підтверджуються, зокрема, докази, які надані відповідачем вказують на те, що меблі за замовленням позивача були виготовлені із використанням матеріалів, зокрема скла та ДВП, що не підлягають поверненню. Крім того, позивач вже реалізував своє право на судовий захист порушених прав шляхом звернення до суду із позовом про стягнення пені та безоплатного усунення недоліків по якому ухвалене рішення, яке є обов'язковим до виконання, а тому, правові підстави для розірвання Договору та стягнення з відповідача коштів у розмірі 60 480 грн. відсутні. Задоволення позову у даній цивільній справі, зокрема щодо повернення меблів внаслідок розірвання договору, прямо суперечить рішенню Апеляційного суду м. Києва від 24.07.2017, яким відповідача зобов'язано безоплатно усунути недоліки меблів (а.с. 139-143).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2018 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.150,151).

09.07.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с. 156-159).

18.07.2018 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив (а.с.172,173).

19.07.2018 позивачем подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 178-180).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.08.2018 справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.192).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає ухвалене судом рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04.05.2016 між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 було укладено Договір № б/н про надання послуг з виготовлення та поставки меблів на замовлення, за яким Виконавець зобов'язується виготовити та поставити меблі за завданням Замовника та виконати монтаж меблів в дитячій кімнаті: шафа купе, стелажі 3 шт., стіл з тумбою, ліжко

За умовами Розділу 4 вказаного Договору Замовник зобов'язується провести передплату по замовленню в наступному порядку: у момент підписання Договору Замовник сплачує Виконавцю суму у розмірі 7 540 грн., наступна частина у розмірі 39 500 грн. сплачується Замовником не пізніше 12.05.2016, в момент поставки меблів Замовник сплачує 13 440 грн., залишок в розмірі 6 720 грн. сплачується Замовником після монтажу меблів. Загальна вартість Договору становила 67 200 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору Виконавець зобов'язується поставити меблі на Об'єкт не пізніше 6 тижнів з моменту остаточного заміру або з моменту надання креслень завірених підписом, але в будь-якому випадку Виконавець приступає до виконання робіт після оплати коштів відповідно до п. 4.2.2. Договору.

За цим Договором позивачем було сплачено кошти в розмірі 60 480 грн. про що свідчать квитанція від 04.05.2016 на суму 7 540 грн., квитанція від 17.05.2016 на суму 39 500 грн., акт виконаних робіт від 15.07.2016 в якому зазначений факт оплати на суму 13 440 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2017 позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 пеню за невиконання умов договору у розмірі 67 200 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. У задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_5 відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2017 доповнено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2017, а саме: зобов'язано ФОП ОСОБА_5 безоплатно усунути недоліки меблів, які були поставлені до квартири ОСОБА_6 на виконання умов договору б/н від 04.05.2016, у власному приміщенні протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2017 виправлено описку в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2017, а саме: вказано суму пені, яка підлягає стягненню за невиконання умов договору 6 720 грн. замість 67 200 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24.07.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково: рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2017 в частині відмови в позовних вимогах про зобов'язання ФОП ОСОБА_5 безоплатно усунути недоліки меблів у власному виробничому приміщенні скасовано та ухвалено нове про зобов'язання ФОП ОСОБА_5 безоплатно усунути недоліки меблів у власному виробничому приміщенні, які виготовлялися на замовлення ОСОБА_6 рішення в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. скасовано і в цій частині відмовлено в позові.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Положеннями ч. 1 ст. 15 даного Закону (у редакції, яка діяла на час укладення договору) передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє нечесну підприємницьку тактику, під якою, зокрема, розуміється будь-яка діяльність, що вводить споживача в оману, істиною 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину на який в інших умовах він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно новних характеристик продукції чи очікуваних результатів споживання. Підприємницька тактика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 678 ЦК Українипокупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплачених за товар грошових коштів; вимагати заміни товару.

Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові наслідки порушення зобов'язання визначенні в ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Пунктом 15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до п. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

У п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з наведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розумний строк лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Споживач має право пред'явити одну із вимог, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї ж статті.

Відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно до п. 3.1. Договору Виконавець зобов'язується поставити меблі на Об'єкт не пізніше 6 тижнів з моменту остаточного заміру або з моменту надання креслень завірених підписом, але в будь-якому випадку Виконавець приступає до виконання робіт після оплати коштів відповідно до п. 4.2.2. Договору.

17.05.2016 позивач сплатила Виконавцю кошти передбачені п. 4.2.2. Договору та в той же день були підписані креслення.

З цього часу почався строк виконання Договору для Виконавця тобто 27.06.2016 Виконавець зобов'язаний був поставити та здійснити монтаж меблів.

15.07.2016 Виконавець здійснив поставку меблів в розукомплектованому вигляді, прострочка виконання договору склала 18 днів.

16.07.2016 виконавець почав монтаж меблів, під час якого була виявлена відсутність ряду комплектуючих: фасаду шафи-купе з склом діамант матовим RAL 9010, розсувної системи, комплектуючих ліжка та стелажу. Виявлено недоліки, а саме: шафа-купе не відповідає затвердженому проекту візуалізації та кресленням; стелажі 3 шт. мають дефекти у вигляді зазорів між стіною та стінками стелажів (до 3 см.), полиці стелажів мають виступи, щілини і деформації від 2 до 5 мм. Один стелаж не можливо змонтувати в зв'язку з помилками в замірах, деталі стелажів мають пошкодження; встановити наявність дефектів ліжка та столу з тумбою неможливо в зв'язку з тим, що вони не змонтовані взагалі.

В зв'язку з недоліками та необхідністю їх усунення з ініціативи працівників відповідача 18.07.2016 було припинено монтаж меблів та залишено їх не змонтованими в квартирі, де меблі і на цей час залишаються не змонтовані відповідачем.

В пункті 6.2. Договору передбачено її право в разі виявлення недоліків в меблях скласти дефектний акт.

20.07.2016 за адресою виробництва та офісу відповідача (м. Київ, вул. Сергієнко, 18) ОСОБА_6 намагалась передати претензію та дефектний акт, але отримала відмову повертати кошти або усувати дефекти та вивезти меблі з її квартири від чоловіка відповідача ОСОБА_7, який вказав, що він діє від імені своєї дружини на підставі довіреності. На екземплярах претензії та акту позивача ОСОБА_7 поставив підпис та печатку відповідача про отримання.

Відповідно до п. 9.3. Договору передбачена можливість Сторін офіційного спілкування по електронній пошті. Після обміну листами 23.07.2016 вона погодились на зустріч з представником відповідача для встановлення об'єму робіт по усуненню дефектів меблів. Ця згода також зафіксована в смс-повідомленнях з номеру телефону ОСОБА_7 на номер телефону її чоловіка.

25.07.2016 відбулася зустріч з представником відповідача, під час якої ним було оглянуто меблі та складено позивачем заяву з переліком робіт по усуненню дефектів. Заяву представник виконавця залишив собі та на її прохання він вивіз інструменти та забрав для заміни поличку фіолетового кольору.

28.07.2016 позивачем було надіслано лист-претензію з вимогою усунути недоліки.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товари вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк.

Оскільки позивачем строк не був визначений, то строк в 14 днів для усунення недоліків, передбачений законом, сплив 11.08.2016.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на Постанову КМУ № 172 від 19.03.1994, як на підставу неможливості обміну (повернення) меблів. Однак, вказана постанова стосується не можливості обміну (повернення) товарів належної якості, оскільки судовими рішеннями вже було встановлено наявність недоліків меблів, то таке посилання відповідача на вказану постанову є безпідставним.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем правомірно пред'явлено вимогу до відповідача про розірвання договору б/н від 04.05.2016 про надання послуг з виготовлення та поставки меблів на замовлення, оскільки, в межах даного спору доведено факт порушення з боку відповідача договірних зобов'язань та ці обставини не спростовано відповідачем, яким не надано суду доказівна спростування заявлених позовних вимог та підтвердження належного виконання зі свого боку договірних зобов'язань.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо вже реалізованого позивачем права на судовий захист, виходячи з наступного.

Станом на дату подання даного позову відповідачем не виконано рішення суду щодо усунення недоліків товару, що в свою чергу є порушенням прав позивача.

В зв'язку з тим, що відповідач продовжує порушувати права позивача і не усуває недоліки товару, та не виконує умови договору законодавцем встановлено право розірвати договір.

Таким чином, рішення суду, по суті, підтвердило правомірність вимоги позивача по усуненню недоліків і встановило факт порушення прав позивача, наслідком же невиконання цієї вимоги є право позивача розірвати договір.

Рішення суду про розірвання договору ніяким чином не суперечить рішенню суду щодо усунення недоліків товару (стосується належного виконання договору), оскільки нівелює обов'язок відповідача в подальшому усувати недоліки в зв'язку з тим, що зобов'язання за договором припиняються після розірвання договору.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на ефективний захист порушених немайнових прав позивача.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, подану від її імені та в її інтересах адвокатом ОСОБА_4, який діє на підставі договору - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору про надання послуг з виготовлення та поставки меблів і повернення сплаченої за товар грошової суми - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А. Шебуєва