Провадження № 2-о/243/1329/2018
Справа № 243/9426/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_1, представник заявника за довіреністю ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 25 травня 2018 року в м. Донецьку померла його бабуся ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час органи ДРАЦС на території м. Донецька діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про смерть бабусі відповідного державного зразка він не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м. Донецьку також немає. У звязку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть ОСОБА_4у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявник вимушений був звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Окоп Лохвицького району Полтавської області, громадянка України, померла 25 травня 2018 року в м. Донецьк.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 13 серпня 2018 року (а.с. 13), будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились, представник заявника подала заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 міського ВДРАЦС, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства.

Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно із заповітом посвідченим державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 31 серпня 2010 року за № у реєстрі 4-1113, ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Окоп Лохвицького району Полтавської області, заповіла належну їй квартиру під № 13 в будинку № 91 розташованому по б-р. Шевченка в м. Донецьку, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно із довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 2006, виданою 26 травня 2018 року медичним закладом в м. Донецьк, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 25 травня 2018 року. Причиною смерті став церебральний атеросклероз (а.с. 10).

Згідно із свідоцтвом про смерть № 105041 виданим Куйбишевським ВДРАЦС м. Донецька 30 травня 2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Окоп Лохвицького району Полтавської області, померла 25 травня 2018 року в м. Донецьк (а.с. 11).

Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 6533/15.22-25 від 26 вересня 2018 року, представнику заявника ОСОБА_2 було відмовлено у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_4у звязку із тим, що на підтвердження її смерті було предявлено документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 12).

Суд зауважує, що незважаючи на твердження заявника про те, що він є онуком померлої, в заяві та доданих до справи документів відсутні відомості про підтвердження родинного звязку між заявником та ОСОБА_4, факт смерті якої просить встановити заявник. Разом з тим, заявником додано до заяви заповіт, за яким ОСОБА_4 заповіла належну їй квартиру ОСОБА_1. Суд наголошує на тому, що відповідно до ст.. 294, 315 ЦПК України, заяву про встановлення факту смерті, може бути поданий будь-якою особою задля охорони, створення та або підтвердження прав особи. Разом з тим, у статті 317 ЦПК України передбачено, право на подачу заяв про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території до суду за межами такої території надається родичам померлого або їх представникам. Слід зазначити при цьому, що нормами зазначеної статті не передбачено заборону подачі заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території особами, які не є родичами померлого.

За таких обставин, оскільки заявник, як потенційний спадкоємець, який має на меті оформити свої спадкові права, однак позбавлений можливості зробити це, у звязку з тим, що він не може отримати свідоцтво про смерть спадкодавця, має право на звернення із заявою про встановлення факту смерті на загальних підставах, визначених у ст. 315 ЦПК України, його заява стосується встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, місце знаходження його представника є м. Словянськ, суд не зважає на те, що родинні звязки заявника із померлою особою не підтверджені будь-якими документами, та приходить до переконання, що він та його представник є особами, які наділені правом для звернення із вказаною заявою в порядку ст. 317 ЦПК України.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецька.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За розясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть ОСОБА_4, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак з врахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що смерть ОСОБА_4дійсно настала 25 травня 2018 року за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги довідку про причину смерті, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, а отже, у тому становищі, в якому опинився заявник, він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо смерті ОСОБА_4, а тому звертаючись до суду, надав усі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Суд також зазначає, що довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть ОСОБА_4не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми для того щоб дійти висновку, що ОСОБА_4, померла саме 25 травня 2018 року м. Донецьк.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті ОСОБА_4знайшов своє підтвердження у ході судового слідства.

За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Враховуючи, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 76-81,258,259,264,265,268, 315,317, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 83018, м. Донецьк, вул.. Артемівська, 180, ІПН: НОМЕР_2, представник заявника за довіреністю ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання 83018, м. Донецьк, вул.. Артемівська, 180, зареєстроване місце перебування: 84122, Донецька область, м. Словянськ, вул.. Б. Хмельницького, 7, ІПН: НОМЕР_3, заінтересована особа ОСОБА_3 міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстроване місцезнаходження: 84121, Донецька область, м. Словянськ, вул. Батюка, 24-б, , про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Окоп Лохвицького району Полтавської області, громадянка України, померла 25 травня 2018 року в м. Донецьк, Україна,причина смерті: церебральний атеросклероз.

Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич