АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/488/18 Справа № 204/3841/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс", третя особа - ОСОБА_6, про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті близької людини у дорожньо-транспортній пригоді,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивачі звернулись до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, якою просили стягнути з відповідача ТОВ «Еліт-Моторс» на їх користь моральну шкоду, яка спричинена загибеллю близької людини в розмірі по 200 000 грн. кожному.

Позовна заява мотивована тим, що 21 вересня 2015 року близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_6, виконуючи свої функціональні обов'язки, згідно трудового договору № 3108/15-1 ТР та керуючи технічно справним автомобілем «ДАФ», державний номер НОМЕР_1, рухався по сухому, освітленому міським електричним освітленням покриттю проїжджої частини вул. Шмідта м. Дніпропетровська з боку пр. Пушкіна у напрямку пр. К. Маркса. В процесі руху водій ОСОБА_6 в районі електроопори № 7, що на території Красногвардійського району м. Дніпропетровська не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров'я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, при виявленні перешкоди для руху у вигляді припаркованих під кутом близько 45 градусів на його смузі руху автомобілів, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8, яка від чисельних травм загинула на місці події.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року водія ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком встановлено, що ОСОБА_6 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував на посаді водія у відповідача згідно трудового договору № 3108/15-1 ТР. Через незаконні дії водія відповідача у родині ОСОБА_8 сталося непоправиме лихо - загинула мати позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та донька позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Неповнолітній син загиблої - ОСОБА_3 став сиротою. Враховуючи, що його батька раніше було позбавлено батьківських прав, рішенням Індустріальної у м. Дніпропетровську ради за № 122 від 21 квітня 2016 року йому надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. У зв»язку з чим, ОСОБА_2, у зв'язку із позбавленням його батька батьківських прав та загибеллю матері, на підставі рішення Індустріальної у м. Дніпропетровську ради за № 128 від 21 квітня 2016 року призначений опікуном над молодшим братом. На цей час, ОСОБА_2 є студентом контрактником юридичного факультету Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Оскільки загибла мати була єдиним годувальником у сім'ї, то наразі єдиним джерелом доходів та засіб до існування для синів є пенсія по втраті годувальника у розмірі 1074 грн. на місяць, яка була призначена ОСОБА_2 ПФУ у Індустріальному районі м. Дніпропетровська. Крім того, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - матір та батько загиблої, перенесли величезні душевні страждання та нервові потрясіння через втрату єдиної доньки. Після смерті доньки, її батьки живуть на дві сім'ї, оскільки їх онуки залишилися без батьківського піклування та потребують постійної побутової і матеріальної допомоги. Позивачи, визначаючи розмір моральної шкоди виходили з того, що розмір моральної шкоди завданий позивачам смертю близької людини є безмежним, а зусилля на відновлення такої тяжкої втрати є надлюдськими, оскільки загиблу матір та доньку ніхто не поверне. За таких обставин, кожен із позивачів оцінює власний розмір моральної шкоди у 200 000 грн., а загальний розмір моральної шкоди становить 800 000 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позов, оскільки вважають, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 доводяться батьками ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження.04 вересня 1993 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8. Який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2012 року було розірвано та після розірвання шлюбу залишено прізвище ОСОБА_8. Від шлюбу ОСОБА_8 мала двох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_10, 1973 року народження відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто на його утримання аліменти.

21 вересня 2015 року близько 05 год. 30 хвл. ОСОБА_6, керуючи технічно справним автомобілем «DAF CF 65», реєстраційний номер НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 належить ОСОБА_11, рухався по сухому, освітленому міським електричним освітленням покриттю проїжджої частини вул. Шмідта м. Дніпропетровська з боку пр. Пушкіна у напрямку пр. Карла Маркса. В процесі руху водій ОСОБА_6, в районі електроопори № 7, що на території Красногвардійського району м. дніпропетровська, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров'я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, при виявленні перешкоди для руху у вигляді припаркованих під кутом близько 45 градусів на його смузі руху автомобілів, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, скоїв наїзд передньою правою частиною свого автомобіля на задню праву бокову частину автомобіля «Mercedes - Benz Sprinter 213 CD1», реєстраційний номер НОМЕР_2, який був припаркований першим біля правого краю проїжджої частини вул. Шмідта та на пішохода ОСОБА_13. Від поштовху автомобілем «DAF CF 65», автомобіль «Mercedes - Benz Sprinter 213 CD1» здійснив наїзд своєю лівою боковою поверхнею спочатку на пішохода ОСОБА_8, а потім відру на праву бокову поверхню автомобіля «ГАЗ 2705-14», реєстраційний номер НОМЕР_3, що припаркований біля правого краю проїжджої частини вул. Шмідта ліворуч від авто «Mercedes - Benz Sprinter 213 CD1», між якими знаходилась пішохід ОСОБА_8 Потім, автомобіль «DAF CF 65» за інерцією здійснив наїзд на задню праву бокову поверхню автомобіля «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_4, який був припаркований далі, за напрямком руху автомобіля «DAF CF 65» вже за автомобілем «ГАЗ 2705-14». Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень, які привели до смерті ОСОБА_8

Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 21 вересня 2015 року зареєстровано актовий запис № 935 про смерть ОСОБА_8, та 21 вересня 2015 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_10 від 21 вересня 2015 року (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську від 21 квітня 2016 року за № 122 дитині ОСОБА_3 надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську від 21 квітня 2016 року за № 128 ОСОБА_2, 09 листопада 1993 року призначено опікуном над дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначено місце проживання дитини з опікуном.

Вироком Красногвардійського районного суду від 04 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Також, як вбачається з даного вироку (перший абзац мотивувальної частини а.с.5), водій ОСОБА_6 скоїв дорожньо-транспортну пригоду виконуючи свої функціональні обов'язки згідно трудового договору № 3108/15-1ТР.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року змінено. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і не виконає покладені на нього обов'язки.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 вересня 2015 року, а також вина ОСОБА_6 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені судовими рішеннями, тому в силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Проте, факт того, чи здійснив ОСОБА_6 дорожньо-транспортну пригоду виконуючи свої трудові обов'язки підлягає доказуванню відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Доводами апеляційної скарги є те, що вироком, який набрав законної сили встановлено, що водій ОСОБА_6 скоїв дорожньо-транспортну пригоду виконуючи свої функціональні обов'язки згідно трудового договору № 3108/15-1ТР.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом - автомобіль фургон-рефрежератор «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2007, білого кольору № шасі: НОМЕР_11, який належить на праві власності ОСОБА_11 та на підставі договору оренди (найму) автотранспортних засобів за № 2209-1 від 22 вересня 2014 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 та ТОВ «Еліт-Інтер» та акту прийому -передачі до договору оренди (найму) транспортних засобів № 2209-1, переданий у тимчасове користування автомобілями з метою перевезення вантажів.

Розрахунками суми страхових виплат (моральної шкоди) АТ «Страхова компанія АХА Страхування», підтверджено, що страховиком згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7920648 від 18 вересня 2015 року - є ТОВ «Еліт-Інтер» (а.с.47-52).

Відповідно до частини 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 року у справі №6-933цс16.

Судом встановлено, що згідно трудового договору №3108/15-1ТР від 31 серпня 2015 року та на підставі наказу (розпорядження) № 108-П від 31 серпня 2015 року ОСОБА_6 був прийнятий на роботу з 01 вересня 2015 року водієм автотранспортних засобів ТОВ «Еліт-Моторс».

18 листопада 2015 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України з ОСОБА_6 був припинений трудовий договір (контракт), що підтверджується наказом (розпорядження) № 142-У.

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «Еліт-Моторс», затверджених зборами трудового колективу ТОВ «Еліт-Моторс» від 26 серпня 2015 року для водіїв автотранспортних засобів встановлюється шестиденний робочий тиждень з понеділка по суботу. Характер праці - роз'їзний, робочий тиждень регламентується 40 робочими годинами. Робочим місцем водія є місце за кермом транспортного засобу, визначеного адміністрацією з поміж транспортних засобів належних ТОВ «Еліт-Моторс», або ремонтна база, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кротова 24. Робочий день водіїв, які не знаходяться в рейсі, починається о 09 год. 00 хвл. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кротова, 24.

Згідно листа ТОВ «Еліт-Інтер» від 16 березня 2017 року за № 36 автомобіль «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 станом на 21 вересня 2015 року належав ТОВ «Еліт-Інтер» на підставі договору оренди від 22 вересня 2014 року за № 2209-1. ТОВ «Еліт-Інтер» підтверджує відсутність будь-яких договірних відносин між ТОВ «Еліт-Інтер» та ТОВ «Еліт-Моторс» щодо найму або користування даним автомобілем. ТОВ «Еліт-Інтер» ніколи не передавало ТОВ «Еліт-Моторс» автомобіль «ДАФ», державний номер НОМЕР_1. Також підтвердили відсутність договірних відносин між даними підприємствами щодо надання зі сторони ТОВ «Еліт-Моторс» екіпажів (водіїв) для виконання перевезень на автомобілях, які належать ТОВ «Еліт-Інтер» станом на 21 вересня 2015 року, а також до чи після цієї дати. ТОВ «Еліт-Інтер» ніколи не передавало ОСОБА_6 автомобіль «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 та не мало з ОСОБА_6 ніяких договірних або трудових відносин. ОСОБА_6 самостійно, з власної ініціативи заволодів зазначеним автомобілем та використовував його у власних цілях і на власний розсуд.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що засновником ТОВ «Еліт-Інтер» є ОСОБА_11, місцезнаходження юридичної особи: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 26 (а.с.146).

Засновником ТОВ «Еліт-Моторс» є ОСОБА_14, місцезнаходження юридичної особи: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 26 (а.с.140). Крім того, керівником ТОВ «Еліт-Моторс» з 26.08.2015 року було призначено - ОСОБА_15 (а.с.142).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6, 1982 року народження за ч.2 ст. 286 КК України, постановою прокурора про передачу речового доказу на відповідальне зберігання від 07 жовтня 2015 року, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000905 від 21.09.2015 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, автомобіль «ДАФ», державний номер НОМЕР_1, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ДАР 020363 ТОВ «Еліт-Інтер» в особі директора Шумакової Л.В., який передано на відповідальне зберігання з покладенням обов»язків щодо забезпечення збереження довіреного майна - ОСОБА_15, яке буде забезпечено за адресою: м.Дніпропетровськ вул.. Кротова, 24 (а.с.192-193).

Факт передачі на зберігання транспортного засобу підтверджено розпискою від 07.10.2015 року (а.с. 194) та розпискою пор отримання свідоцтва пор реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талону санітарного паспорту автомобіля, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 07.10.2015 року, де ОСОБА_15 виступає саме як представник ТОВ «Еліт-Інтер» (а.с.195).

В матеріалах цивільної справи, містяться довіреності якими уповноважено представництво представляти інтереси ТОВ «Еліт-Моторс», які видані та підписані директором ТОВ «Еліт-Моторс» ОСОБА_15.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться копія протоколу допиту ОСОБА_6, в якості підозрюваного від 29 жовтня 2015 року (а.с.186-189). Як убачається з даного протоколу, ОСОБА_6, у показах зазначав, що працює за трудовим договором №3108/15-1ТР від 31 серпня 2015 року водієм на ТОВ «Еліт-Моторс». Здійснює вантажні перевезення продуктів харчування для мережі магазинів «АТБ». 19.09.2015 року близько о 12.00 йому зателефонував логіст з ТОВ «Еліт-Моторс» на ім»я Ольга ), яка повідомила, що йому необхідно зв»ячатись з водієм вантажівки, який приїжджає до м. Дніпропетровська близько 21.30 годин. Йому необхідно було забрати автомобіль та направлятись за маршрутом «Дніпропетровськ-Кривий Ріг». Потім, треба було розвести товар, завантажений в м. Дніпропетровську на базі, за адресою: вул. Булата,2. 20.09.2015 року, вже о 00.30 він на базі ТОВ «Еліт-Моторс» по вул.. Кротова, 24 прийняв у водія на ім»я Юрій вантажний автомобіль «DAF CF 65» «Mercedes - Benz Sprinter 213 CD1» реєстраційний номер НОМЕР_12. Разом з автомобілем водій Юрій передав тимчасовий реєстраційний талон та поліс обов»язкового страхування ТЗ. Там же транспортний засіб заправили пальним в необхідній кількості для призначеного маршруту, за що він розписався у відповідній документації. При виїзді з території бази ТОВ «Еліт-Моторс» по вул.. Кротова, 24 , близько 02.00 годин він також розписався у журналі охорони бази та вирушив на вул.. Булата,2 для завантаження автомобіля де разом з вантажем отримав ТТН. Після чого вирушив за вказаним маршрутом. Зазначив, що маршрут слідування не визначається будь-якою документацією, прокладається особисто водієм. Однак в кожному пункті призначення у ТТН робиться відмітка про доставку товару, час прибуття та вибуття. 20.09.2015 року близько 21.00 повернувся до м. Дніпропетровська та за вказівкою логіста попрямував на завантаження на склад по вул.. Булата,2. Після завантаження, за вказівкою логіста, близько 22.00 попрямував за маршрутом «Дніпропетровськ-Запоріжжя-Оріхів-Токмак-Пологи-Гуляй Поле». Близько 14.30 годин, проїхав зазначений маршрут, та дочекавшись розвантаження у СМТ Гуляй Поле о 16.20 годин вирушив з СМТ Гуляй Поле у зворотньому напрямку, завантажуючи пусту тару. О 04.00 вже 21.09.2015 року вирушив із м. Запоріжжя до м. Дніпропетровська на базу для розвантаження пустої тари, на вул. Булата,2 у м. Дніпропетровську. Близько 05.30 годин 21.09.2015 року рухався вул. Шмідта у м. Дніпропетровську де і сталась ДТП.

Під час допиту ОСОБА_6 роз»яснено права та обов»язки, відповідно до вимог ст.. 63 Конституції України, ст.ст.18,20,42 КПК України.

У подальшому, вироком Красногвардійського районного суду від 04 грудня 2015 року, який ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року змінено в частині покарання - ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. І як встановлено зазначеним вироком, водій ОСОБА_6 скоїв дорожньо-транспортну пригоду виконуючи свої функціональні обов'язки згідно трудового договору № 3108/15-1ТР.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року про забезпечення доказів у даній справі, було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс" докази перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах та виконання ним трудових обов»язків, а саме: посадову інструкцію ОСОБА_6, графік робочого часу, із наданням відповідних доказів виконання ним трудових обов»язків у тому числі безпосередньо з 20.09.2015 року по 21.09.2015 року (який вид робіт здійснював, на якому транспортному засобі, розпорядження, накази, маршрутні листи, талони на заправку транспортного засобу, проходження медогляду) та підстави закріплення за ним конкретного транспортного засобу.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Інтер", ОСОБА_11 усі наявні письмові докази підстав користування та перебування у власності або інші документи, які підтверджують право користування, володіння транспортним засобом «DAF CF 65», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Інтер" докази звернення за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «DAF CF 65», реєстраційний номер НОМЕР_1 в період з 20.09.2015 року по 21.09.2015 року до правоохоронних органів.

Ухвала неодноразово направлялась для виконання за адресами місцезнаходження відповідачів, згідно матеріалів справи та витягів з Єдиного реєстру юридичних осіб…, однак, повністю ухвала виконана не була. ОСОБА_11 було надано до суду копію договору (найму) оренди автотранспортних засобів та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ТОВ «Еліт-Інтер» отримавши ухвалу суду (а.с.208), її не виконав, ТОВ "Еліт-Моторс" ухвала суду не отримана, конверти повернулись за закінченням строку зберігання, хоча про день та час розгулу справи зазначеній стороні було відомо, оскільки їх сповіщення про день та час розгляду справи належним чином підтвердженна матеріалами справи.

Крім того, на запит Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року щодо отримання доказів звернення за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «DAF CF 65», реєстраційний номер НОМЕР_1 в період з 20.09.2015 року по 21.09.2015 року до правоохоронних органів, отримано відповіді від УІАП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 21.06.2018 року та Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 05.06.2018 року. Згідно зазначених відповідей отримано інформацію, що за вказаний період, перевіркою автоматизованих обліків УІАП ГУНП відомостей щодо реєстрації на території Дніпропетровської області звернень, заяв та повідомлень про факт викрадення транспортного засобу «DAF CF 65», реєстраційний номер НОМЕР_1 в період з 01.09.2015 року не встановлено. Транспортний засі «DAF CF 65», реєстраційний номер НОМЕР_1 на автоматизованому обліку транспортних засобів, що розшукуються (угон) не знаходився на вересень 2015 року та станом на 20.06.2018 року у розшуку не значиться.

Таким чином, твердження відповідача, що ОСОБА_6 самостійно, з власної ініціативи заволодів зазначеним автомобілем та використовував його у власних цілях і на власний розсуд не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Матеріали справи не містять жодних доказів - наказів, розпоряджень керівництва ТОВ «Еліт-Моторс» щодо притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності, у тому числі, за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Враховуючи встановлені по справі обставини, та на підставі доказів здобутих в ході розгляду справи та які знаходяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить висновку, що ОСОБА_6 під час скоєння ДТП виконував саме свої трудові обов»язки, за завданням ТОВ «Еліт-Моторс» на підставі ТТП, а тому у відповідності до вимог ст. 1172 ЦК України позивачами доведено правомірність зверненя із зазначеними позовними вимогами саме до ТОВ «Еліт-Моторс», як юридичної особи, яка має відшкодувати шкоду завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків.

Крім того, статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як вбачається із норми п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевою самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1 ) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності : фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, які свідчать про характер, обсяг і тривалість страждань, яких зазнали позивачі у справі у зв'язку із діями відповідача, враховуючи їх вік та особисте відношення до спірних відносин, тривалість страждань, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає, що на користь позивачів, кожного окремо, з відповідача підлягає відшкодуванню моральна шкода, однак вважає, що її розмір має бути зменшений.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2017 року скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Еліт-Моторс» на користь позивачів, кожного окремо, у відшкодування моральної шкоди - по 100 000,00 грн., саме виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості. У іншій частині позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають залишенню без задоволення, як не доведені.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія вважає, що також, підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс" на користь держави судовий збір у розмірі 1 157,52 грн.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити частково.

РішенняКрасногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс", третя особа - ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті близької людини у дорожньо-транспортній пригоді задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс" на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс" на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6), який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс" на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_7) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс" на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_8) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Моторс" на користь держави судовий збір у розмірі 1157,52 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

І.А.Єлізаренко