Номер провадження: 22-ц/785/6524/18
Номер справи місцевого суду: 520/1014/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Погорєлової С.О.,

суддів - Заїкіна А.П., Калараш А.А.

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Коваленко О.Б. 27 лютого 2018 року в м. Одесі, -

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 14 травня 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначила, що син мешкає разом з нею. Відповідач не виконує батьківського обов'язку стосовно утримання дитини, не піклується про забезпечення її фізичного та духовного розвитку.

Оскільки ОСОБА_2 неофіційно працює та отримує нерегулярний мінливий дохід, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2018 року позов було задоволено, ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26 січня 2018 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2018 року та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд невмотивовано ухвалив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., оскільки відповідач не працевлаштований та має на утриманні двох малолітніх дітей, крім того, суд послався на ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України в редакції, яка втратила чинність.

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, одягу, предметів гігієни, ліків тощо. Позивач не в змозі самостійно забезпечити утримання дитини. Оскільки між сторонами по справі в добровільному порядку не досягнуто домовленості про спосіб виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини, з боку відповідача, який проживає окремо від дитини, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 2 000 гривень щомісячно правомірні та основані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 14 травня 2016 року.

За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З наданої до суду довідки №157, виданої ЖКС «Чорноморський» 25 січня 2018 року вбачається, що дитина сторін по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з матір'ю ОСОБА_5, у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопад 1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачає ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 визначила розмір аліментів у сумі 2 000 гривень щомісячно, посилаючись, зокрема, на працездатний вік відповідача, на те, що ОСОБА_2 працює неофіційно, має нерегулярний мінливий дохід, який витрачає на свої потреби. Крім того, як вважає позивач, відповідач інших аліментних зобов'язань не має, тому має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень.

Однак, на порушення вимог статті 81 ЦПК України, ОСОБА_3 не надано, а судом першої інстанції також не встановлено наявність належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, чи може відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі.

Так, у матеріалах справи відсутні дані щодо працевлаштування відповідача та наявності у нього офіційного доходу, відсутні докази наявності грошових коштів на банківських рахунках та у фінансових установах. Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_2 додано два свідоцтва про народження, з яких вбачається, що на утриманні апелянта знаходяться дві дитини від попередніх шлюбів - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, за відсутності підтвердженої належним чином наявності у ОСОБА_2 офіційного доходу, стягнення аліментів у розмірі 2 000 гривень є таким, що можепризвести до погіршення матеріального стану відповідача, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 утримання дочки, у сумі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 26 січня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Одночасно, колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Інших способів стягнення аліментів законом не передбачено.

Сам спосіб стягнення аліментів визначає той із батьків, з яким проживає дитина. Таким чином, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути зміненим рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів.

Враховуючи, що сторони у справі до суду першої інстанції із відповідним позовом про зміну способу стягнення аліментів не звертались, суд апеляційної інстанції позбавлений правової можливості щодо вирішення такого питання.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржене судове рішення змінює в частині визначення щомісячного розміру аліментів та постановляє стягнути з ОСОБА_2 кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 26 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. 374, ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст.390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2018 року - змінити в частині визначення щомісячного розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3), аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 65113, АДРЕСА_2), на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 26 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області С.О. Погорєлова

А.А. Калараш

А.П. Заїкін