Справа № 574/232/18
Провадження №2/574/208/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Лігерко Т.О.

в присутності

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, третя особа Буринська районна державна адміністрація Сумської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 29.11.2000 року помер її батько ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №0184572 та право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №0184571, яку він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 11.03.1999 року, але юридично за життя не оформив. Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як оригінали вище згаданих сертифікатів на право на земельну частку (пай) було втрачено, а також через неможливість підтвердження родинних відносин між її бабою ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_4, оскільки у посвідці про народження останнього в графі мати невірно зазначено «Редькина Маруся Остаповна», замість правильного «Редька Марія Єпіфанівна», як записано у свідоцтві про смерть. При вказаних обставинах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею право на вищевказані земельні частки (пай) в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом.

Представник третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожен окремо, підтвердили, що ОСОБА_5 дійсно була рідною матірю ОСОБА_4. Вони знали їх особисто, обоє вже давно померли.

Дослідивши пояснення позивачки, її представника, свідків, обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2000 року в селі Піски Буринського району Сумської області помер батько позивачки ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184572 та право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184571, яку він прийняв після смерті 11 березня 1999 року своєї матері ОСОБА_5, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1) ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, але за життя юридично не оформив, що вбачається з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4, копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5, довідки ОСОБА_3 сільської (а.с.9,12-13).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_1 позивачка по справі, будучи спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показами позивачки та її представника, копією свідоцтва про народження позивачки, довідкою ОСОБА_3 сільської ради, копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки, копією паспорта позивачки (а.с.14-15,29-31).

Разом з тим, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище згадані земельні частки (пай) , оскільки оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184572 та серії СМ №0184571 було втрачено, а отримати дублікати позивачка не спроможна, у звязку із змінами в законодавстві та смертю ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що підтверджується поясненнями позивачки, письмовим повідомленням нотаріуса, листами Буринської РДА та розясненням відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.16-19).

В той же час з інформаційних довідок відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184572 та серії СМ №0184571 були зареєстровані у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №344 та №345 і належали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно, однак державні акти взамін сертифікатів останні не отримували (а.с.10-11,28).

Крім цього судом враховується, що паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи членами КСП, пенсіонерами, були включені до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю серії СМ №000010 виданого колгоспу «Присеймівський» 22.06.1995 року і реалізували своє право на земельну частку (пай), площею 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), отримавши сертифікати на земельну частку (пай), оригінали яких були втрачені (а.с.25-27).

Тобто суд прийшов до висновку, що право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатами на земельну частку (пай) серії СМ №0184572 та серії СМ №0184571 відповідно сумнівів не викликає.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Крім того, позивачка також не спроможна належними чином оформити свої спадкові права через неможливість підтвердження родинних відносин між її бабою ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_4, оскільки у посвідці про народження останнього в графі мати невірно зазначено «Редькина Маруся Остаповна», замість правильного «Редька Марія Єпіфанівна», як записано у свідоцтві про смерть, що вбачається з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 та копії посвідки про народження спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.12,24).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, знали їх особисто. Останні дійсно були сином і матірю, обоє давно померли.

З урахуванням викладеного у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим вищезазначеним у справі доказам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає, що ОСОБА_5 є рідною матірю ОСОБА_4, а розбіжності в написанні прізвища, імені та по батькові виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 206, 258, 259, 265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, ст.ст.529,548,549 ЦК Української РСР, ст. ст.22,23 ЗК України (1990 р. N 561-XII), Указами Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №66/94 від 10.11.1994 року, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95, ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, третя особа Буринська районна державна адміністрація Сумської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що ОСОБА_4, який помер 29.11.2000 року у віці 64 роки в селі Піски Буринського району Сумської області є рідним сином ОСОБА_5, яка померла 11.03.1999 року у віці 87 років в селі Піски Буринського району Сумської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3), в порядку спадкування за законом після померлого 29.11.2000 року ОСОБА_4, право на земельну частку (пай) у землі:

- що перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Присеймівське» розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії СМ №0184572, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №344 від 30.01.1997 року;

- що перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Присеймівське» розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій 11.03.1999 року ОСОБА_5 на підставі сертифікату серії СМ №0184571, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №345 від 30.01.1997 року та було успадковане ОСОБА_4, який помер 29.11.2000 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 19.12.2018 року.