22-ц/775/442/2018(м)
Головуючий у І інстанції Овчиннікова О.С. Єдиний унікальний номер 221/6617/16-ц Номер провадження 22ц/775/442/2018(м)
Категорія 53 Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мальцевої Є.Є.,

Лопатіної М.Ю.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року, ухвалене в м. Волноваха, у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства лісових ресурсів України, державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Державного агентства лісових ресурсів України та державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що наказом № 516-к від 21 листопада 2016 року його з 22 листопада 2016 року було звільнено з посади директора державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, внаслідок чого для підприємства настали значні негативні наслідки (підпункт «б» п. 26 контракту). Підставою для звільнення став акт перевірки державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» від 03 листопада 2016 року, лист Донецького обласного управління лісного та мисливського господарства від 08 листопада 2016 року № 02-403, лист-погодження Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 18 листопада 2016 року № 02-2180-26/01 та контракт від 30 липня 2013 року.

Перевірка державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» проводилась для виявлення фактів, викладених у зверненні ОСОБА_4, які не підтвердились. Будь-яких інших перевірок державного підприємства робоча група не проводила, а тому вважає, що причини звільнення є надуманими. Відповідач не врахував ні вимоги контракту, ні закону. Крім того на момент звільнення він знаходився на лікарняному. Просив суд визнати незаконним наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 67 515 грн. 32 коп.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення ОСОБА_3 за пунктом 8 статті 36 КЗпП України було здійснено законно та за наявності підстав, визначених контрактом. Позивачем допущено одноразове грубе порушення законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, внаслідок чого для підприємства настали значні негативні наслідки у вигляді матеріальної шкоди в сумі 72 872 грн. Крім того, знаходження ОСОБА_3 у день звільнення на лікарняному не є підставою для поновлення на роботі, оскільки звільнення відбулось з підстав, передбачених контрактом, а не за ініціативою власника.

14 травня 2018 року адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем не зазначена підстава звільнення позивача: за одноразове грубе порушення законодавство чи за порушення обов'язків, передбачених контрактом та які негативні наслідки настали при цьому для підприємства і в чому вони полягали.

Перевірка державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» проводилась проводилася на підставі звернення ОСОБА_4, однак згідно акта перевірки від 03.11.2016 року комісія встановила, що доповідна від імені її імені написана невстановленою особою, тобто згідно зі ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не підлягає розгляду. Також цьому акті не міститься даних про заподіяну шкоду, відомостей про те, кім було допущено порушення та до чиїх посадових обов'язків входило виконання відомчих нормативних актів.

ОСОБА_3 не заперечував проти проведення перевірки, та в акті вказав, що за обсяг робіт по яким виявлені порушення відповідальна головний лісничий ОСОБА_5, яка до дисциплінарної відповідальності не притягалась, та після звільнення ОСОБА_3 стала виконувати обов'язки директора державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство».

Крім того, вважає, що перевірка Ялинського лісу була ускладнена тим, що там базувались ЗСУ та допуск працівників лісове господарство на цю територію був обмежений.

Також в судовому засіданні в суді першої інстанції були заявлені клопотання про долучення документів про самовільну вирубку лісу до матеріалів справи: звернення до ВП Волноваського ОП ГУНП у Донецькій області, акти, доповідні лісничих т.і. Однак судом було відмовлено у задоволені клопотання з посиланням на пропущення стадії долучення доказів.

Вважав помилковим посилання суду в рішенні на лист Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства від 08 листопада 2016року № 02-403 оскільки судом не перевірено, чи підтверджуються факти викладені у цьому листі фактичним обставинам справи.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Голова Волноваської районної державної адміністрації дав погодження на звільнення позивача (лист від 18.11.2016 року №02-2180/26/01) за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків в той час коли його фактично звільнено з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_2, які просили скаргу задовольнити, пояснення представника Державного агентства лісових ресурсів України Діжевської В.О. та представників державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» Титаренка Д.І. та адвоката Ткачук В.Б., які просили залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 липня 2013 року між Державним агентством лісових ресурсів України і ОСОБА_3 укладено контракт з керівником, згідно з яким позивача призначено на посаду директора державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» на термін з 23 серпня 2013 року до 22 серпня 2014 року. В подальшому цей контракт щороку продовжувався на такий самий термін.

Наказом т.в.о. Голови Державного агентства лісових ресурсів України № 515-к від 21 листопада 2016 року ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з одноразовим грубим порушенням законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, у результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки. При цьому підставою для звільнення позивача з посади стали акт перевірки від 03 листопада 2016 року, лист Донецького обласного управління лісного та мисливського господарства від 08 листопада 2016 року № 02-403 та лист-погодження Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 18 листопада 2016 року № 02-2180-26/01.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведення перевірки Ялинського лісництва державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» була виявлена відсутність підстав для відведення виділу у вибірково санітарну рубку, невідповідність документів щодо реалізації деревини, відведення лісосіки в рубку не спеціальною комісією, відсутність фактично натурного відведення лісосіки до рубки, що є порушенням п. 2.4 Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України, п. 12 Санітарних правил в лісах України та призвело до неможливості подальшої законної заготівлі деревини (том 1 а.с 4-5).

Вказані порушення призвели до збитків державі в сумі 72 872 грн. (незаконна заготівля деревини у Великоанадольському лісництві на суму 14 646 грн. та 51 758 грн., фактична нестача лісопродукції на суму 6 468 грн.) про що вказано у листі начальника Донецького обласного Управління лісового та мисливського господарства № 02-403 від 08 листопада 2016 року на адресу Державного агентства лісових ресурсів України (том 1 а.с. 83-84).

Відповідно до пп. «б» п. 26 контракту від 30 липня 2013 року, укладеного між сторонами, керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Державного агентства лісових ресурсів України, у тому числі за пропозицією органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо) (том 1 а.с. 12-16).

Крім того, відповідно до п. 10 цього контракту на ОСОБА_3 серед іншого були покладені обов'язки із забезпечення виконання всіх затверджених та доведених до підприємства пріоритетів діяльності галузі; із забезпечення високоефективної і стабільної роботи підприємства та зміцнення його фінансового стану, отримання прибутку, рентабельності виробництва, ефективного використання коштів, динамічного соціально-економічного розвитку; із проведення ефективних заходів, пов'язаних із веденням лісового господарства відповідно до встановлених правил і лімітів та стану насаджень, а також із забезпечення ефективного використання та збереження лісосировинних ресурсів, основних фондів, майна, коштів, інших матеріальних цінностей, що перебувають у повному господарському віданні підприємства, дотримання режиму економії ресурсів.

В абзаці другому п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що, вирішуючи питання про те, чи є порушення грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Наведені у поданні (лист № 02-403 від 08 листопада 2016 року ) та наказі підстави для звільнення позивача, зокрема безпідставне призупинення рубки та відпуску деревини, формальний відвід лісосік під рубки, порушення технології розробки лісосік, нестача лісопродукції в розмірі 21 м3, вирубка не вимічених здорових дерев та заниження ділової і технічної сировини, є безумовною підставою для розірвання з ОСОБА_3 трудового договору з підстав грубого порушення своїх обов'язків за контрактом.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що керівника державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» ОСОБА_3 було законно звільнено із займаної посади з підстав, передбачених контрактом, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги в частині відсутності підстав для перевірки державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» через те, що звернення від імені ОСОБА_4, написано невстановленою особою, оскільки, як пояснив представник підприємства в судовому засіданні апеляційного суду, цей факт було встановлено вже під час перевірки та після виявлення порушень з боку позивача.

Згідно з пунктами 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року №818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. №203» повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи.

У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою.

Отже, надання Головою Волноваської районної державної адміністрації згоди на звільнення позивача за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків в той час коли його фактично звільнено за одноразове невиконання обов'язків не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки навіть відсутність такої згоди відповідно до вимог закону не може бути перешкодою для звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються й до випадків звільнення працівника з підстав, передбачених ч. 3 ст. 41 зазначеного Кодексу.

Разом із тим зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 цього Кодексу. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст. ст. 40, 41 КЗпП України або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Виходячи з нормативного тлумачення п. п. 4, 8 ст. 36, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41 та ст. ст. 40, 41 КЗпП України на припинення трудового договору з працівником із підстав, передбачених контрактом - п. 8 ст. 36 зазначеного Кодексу, а не у зв'язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, положення ч. 3 ст. 40 КЗпП України не поширюються (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 р. у справі № 6-127цс12), а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині також не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин, перевірив фактичні обставини справи, а також передбачені контрактом підстави для звільнення керівника підприємства та дійшов законного та обґрунтованого висновку про законність звільнення ОСОБА_3 за п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 липня 2018 року.

Судді В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна

Є.Є. Мальцева