Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2799/18
Провадження №: 2/332/1369/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А., за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши цивільну справу №332/2799/18 (провадження №2/332/1369/18) за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
Представник позивача ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з»явився. Про дату, час і місце судового засідання позивач був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку(а.с.77,78). Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують(а.с.80).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить його особистий підпис у розписці про отримання судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами(а.с.75,76). Через канцелярію суду надійшла письмова заява відповідача ОСОБА_2, відповідно до якої відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності(а.с.79).
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ст.2 п.2.1. Закону України № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)
Відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи(обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства( ч.2 ст. 999 ЦК України).
Положеннями п.9 ст. 7 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в України є видом обовязкового страхування. За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору(ч.1 ст. 979 ЦК України).
Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов?язана мати при собі страховий поліс(сертифікат). З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу(за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса(сертифіката) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування(п.21.1 ст.21 Закону України № 1961-IV).
З повідомлення ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України про дорожньо-транспортну пригоду від 29.12.2016 року вбачається, що 24.12.2016 року о 18-05год. на вул. Бородинській,3 в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Mercedes Вenz державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер 149-30НЕ під керуванням водія ОСОБА_2. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 в порушення вимог п.21.1 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не була застрахована(а.с.8-9).
Пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.
Відповідно до заяви від 25.01.2017 року про настання події, що має ознаки страхового випадку, ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з проханням виплатити страхове відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу при ДТП, що мала місце 24.12.2016р. та перерахувати суму на його розрахунковий рахунок(а.с.10).
Згідно пп.39.2.1 п.39.2 ст. 39 Закону України № 1961-IV основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її завдання транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України зокрема передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії(бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно до п.38.2, п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, до яких відповідач не належить. Такі ж положення закріплені у статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми вартості послуг аварійного комісара у розмірі 1300,00грн., яка включена позивачем до суми відшкодування шкоди, суд приходить до переконання, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Крім того, суд враховує, що умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України "Про страхування", визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком.
При цьому суд, при вирішенні спору по суті, також враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не зявився, не надав відзиву на позов, не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а навпаки, надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість часткового задоволення позову.
Керуючись п.9 ст. 7 Закону України Про страхування, п.21.1; 21.3 ст.21; п.38.2;п.38.2.1 ст. 38; п.39.1;39.2;39.2.1 ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст.1191 ЦК України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141,142, 259, 263-265, 268,274-279ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.
Відмовити ОСОБА_1 (транспортному) страховому бюро України в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 вартості послуг аварійного комісара у розмірі 1300,00грн..
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене та підписане суддею 05 жовтня 2018 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Андрюшина Л.А.