Справа № 453/24/17 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/811/1104/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 19 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гребенівської сільської ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи Відділу держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на землю,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, в якому просив визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю площею 0,09 га., виданий 20 лютого 2001 року ОСОБА_3 на підставі рішення Гребенівської сільської ради №112 від 01 лютого 2000 року; визнати незаконним та скасувати п.2 рішення №112 від 01 лютого 2000 року Гребенівської сільської ради Сколівського району Львівської області; визнати незаконним та скасувати рішенням №352 від 30 січня 1998 року Гребенівської сільської ради Сколівського району Львівської області.

Оскаржуваним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 19 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гребенівської сільської ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи Відділу держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на землю, відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що він не узгоджував меж земельної ділянки з ОСОБА_3 і не ставив свій підпис на акті встановлення і узгодження меж земельної ділянки від 25 вересня 2000 року.

Вказує, що згідно з паспортом ОСОБА_2 місцем його проживання з 10 лютого 1982 року по 12 березня 1999 року є адреса м. Львів вул. Городоцька, 74/1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, «визнається, що спадкоємець прийняв спадщину; ...якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном...».

Вважає, що він постійно мешкав з батьком ОСОБА_4, фактично вступив в управління його майном, і прийняв його спадщину за законом, в тому числі, і право користування спірною земельною ділянкою.

Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 19 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 30 січня 1998 року Гребенівською сільською радою Сколівського району Львівської області винесено рішення за №352 про закріпленння земельної ділянки площею 0,19 га за гр. ОСОБА_3 та приватизувати її.

01 лютого 2000 року Гребенівською сільською радою Сколівського району Львівської області винесено рішення за №112, згідно якого у п.1 вирішено внести зміни в рішення Гребенівської сільської ради від 30.01.1998 року за №352; п.2 закріпити в приватну власність земельну ділянку ОСОБА_3 0,10 га.; п.3 закріпити в приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2 0,08 га для обслуговування житлового будинку. п.4 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заказати документи на право приватної власності на землю Сколівському земельно-кадастровому бюро.

В подальшому ОСОБА_3 на підставі рішення №112 від 01 лютого 2000 року Гребенівської сільської ради отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 0,09 га в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області.

Позивач ОСОБА_2 отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №039022 на підставі рішення №135 від 20 квітня 2000 року на земельну ділянку площею 0,101 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку.

Позивач ОСОБА_2 вважаючи, що п.2 рішення №112 від 01 лютого 2000 року Гребенівської сільської ради та рішення №352 від 30.01.1998 року незаконними, звернувся із позовом про їх скасування та визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю площею 0,09 га в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області виданого ОСОБА_3 на підставі рішення №112 від 01 лютого 2000 року Гребенівської сільської ради.

В поданому позові ОСОБА_2 вказує, його батьком був придбаний будинок в с. Гребенів по вул. Шевченка, 32, Сколівського району Львівської області, який належав ОСОБА_5, за будинком була закріплена земельна ділянка площею, 0,19 га, а тому вважає, що до нього, як власника, перейшло право на користування такою у зв»язку із укладенням договору.

Суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення правильно вважав, необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи твердження позивача про незаконність оскаржуваних рішень та наявність підстав для їх скасування і, як наслідок, визнання недійсним та скасування державного акту з наступних підстав.

23 серпня 1982 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 (батькові позивача) житловий будинок, розташований в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, на земельній ділянці Дерземфонду розміром 800 кв.м. договір купівлі продажу посвідчений державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №766.

Після смерті батька позивача, вищезгаданий будинок успадкувала дружина, мати позивача ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 23 грудня 1999 року державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, згідно якого спадкодавцем майна ОСОБА_4, померлого 11.01.1986 року, є його дружина ОСОБА_9. Спадкове майно на яке видано свідоцтво, складається з житлового будинку по вул. Шевченка, в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23 серпня 1982 року Сколівською державною нотаріальною конторою за р. №766.

В подальшому, рішенням Гребенівської сільської ради Сколівського району Львівської області №113 від 01 лютого 2000 року визнано за ОСОБА_2 право на житловий будинок та господарську будівлю придбану у ОСОБА_5, договір від 23 серпня 1982 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при винесені оскаржуваного рішення №112 від 01 лютого 2000 року та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,09 га. в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області ОСОБА_3, не було жодним чином порушено прав позивача ОСОБА_2, оскільки, батько позивача ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 23 серпня 1982 року придбав у ОСОБА_5 лише житловий будинок, розташований в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, на земельній ділянці Дерземфонду розміром 800 кв.м., а тому його твердження про те, що до нього перейшло право на земельну ділянку площею 0,19 га., яка була закріплена за будинком належним продавцю ОСОБА_5, є необґрунтованим, оскільки при укладенні договору купівлі продажу до покупця переходить право власності на майно, яке зазначено у договорі.

В матеріалах справи наявний технічний звіт про виконання роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю (на право постійного користування) ОСОБА_3 в якому наявний акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки від 25 вересня 2000 року на якому наявний підпис ОСОБА_2, щодо погодження меж. Відтак, станом на 25 вересня 2000 року позивачу було відомо про оскаржувані рішення та виготовлення відповідачем ОСОБА_3 оскаржуваного державного акту. З позовом ОСОБА_2 звернувся 11 січня 2017 року, тобто через 16 років після того, як достовірно знав про їх існування (оскільки погоджував межі земельної ділянки).

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 цього ж Кодексу визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями частин 2, 3, 4 ст. 267 цього Кодексу передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої зроблено заяву стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення №352 ухвалено Гребенівською сільською радою 30 січня 1998 року, а рішення №112 ухвалено 01 лютого 2000 року. Вимоги про визнання їх недійсним та скасування позивач ОСОБА_2, згідно поданих уточнень, заявив 25 січня 2018 року. Вимога про скасування Державного акту на земельну ділянку, виданого 20 лютого 2001 року, заявлена 11 січня 2017 року. Про наявність оскаржуваних рішень та державного акту позивач не міг не знати, оскільки погоджував межі відповідачу при оформленні права власності на земельну ділянку, і його підписи наявні в акті узгодження меж.

У той же час, зважаючи на необґрунтованість вимог позивача, суд першої інстанції правильно відмовив у позові «по суті» враховуючи те, що ОСОБА_4 (батько позивача) на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 1982 року придбано у ОСОБА_5 житловий будинок, розташований в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, на земельній ділянці Дерземфонду розміром 800 кв.м., тому до нього перейшло право власності на майно зазначене у договорі, тобто на будинок та земельну ділянку площею 800 м. кв., а не на земельну ділянку площею 0,19 га, яка була закріплена за будинком.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_10