Провадження 2/127/3112/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивований тим, позивач із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2012 року. У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Наразі подана заява про розірвання шлюбу до суду. Оскільки тривалий час дітей утримувала тільки позивач, вона вимушена була звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. 24.04.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02.04.2018 року. За даним судовим наказом відкрито виконавче провадження. На даний час відповідач сплачує на кожну дитину по 1 259, 00 гривень. Ця сума є меншою від мінімального розміру забезпечення дітей. Кошти, які сплачує відповідач є недостатніми для належного утримання дітей. Донька позивача перебуває на обліку у Вінницькій обласній дитячий лікарні з діагнозом кавернозна ангіома з тромбозом, 22.03.2016 перенесла оперативне втручання, після чого періодично проходить консультації та обстеження у клініках. Витрати на це несе виключно позивач. Відповідач є здоровою і працездатною людиною. Нещодавно позивач дізналася, що відповідач значно покращив своє матеріальне становище: звільнився з останнього місця роботи і тепер працює в Істонії, його щомісячний дохід становить більше 1 000, 00 євро.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дітей, що стягуються з відповідача на користь позивача відповідно до судового наказу від 24.04.2018, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, з 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму по 3 000, 00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 06.08.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

Від представника відповідача судом було отримано 17.08.2018, у строк, встановлений судом, відзив на позов. У відзиві представник відповідача зазначив, що позивачу достеменно відомо, що тривалий час після звільнення з роботи відповідач не міг отримати постійну роботу та працював тимчасово. Твердження позивача про те, що вона була впевнена, що відповідач працює у Вінницькій філії Концерну радіомовлення, не відповідають дійсності, що підтверджується наданою нею копією його трудової книжки, яка перебуває у позивача. Те, що трудова книжка відповідача знаходиться у позивача підтверджується й тим, що її представником посвідчено копію із зазначенням «з оригіналом згідно» із зазначенням дати такого посвідчення 24.07.2018. Офіційного місця роботи відповідач не має, як і офіційного доходу. Твердження позивача про працевлаштування відповідача за кордоном і отримання ним заробітної плати в розмірі 1 000, 00 євро щомісячно не відповідає дійсності та не підтверджено доказами. Відповідач за судовим рішенням сплачує аліменти на утримання дітей із розрахунку середньої заробітної плати у м. Вінниці, що становить по 1 259, 00 гривень на кожну дитину. Щодо додаткових витрат на дітей, то дані витрати не є предметом розгляду даної справи. (а.с. 41-45)

Ухвалою суду від 17.09.2018 представнику відповідача було відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивачем відповідь на відзив надано не було.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач із відповідачем 25.11.2012 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницької міського управління юстиції Вінницької області, про що 25.11.2012 складено відповідний актовий запис № 2888. (а.с. 13)

Подружжя має двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 14-15)

Вінницьким міським судом Вінницької області 24.04.2018 видано судовий наказ № 127/7385/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02.04.2018 року. (а.с. 16)

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, а відповідачем разом із відзивом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 06.08.2018 було розяснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені в заявах по суті і докази, надані разом із ними.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох спільних дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають разом із матірю позивачем по справі. На підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області № 127/7385/18 від 24.04.2018 із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання двох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 02.04.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом прийнято до уваги, що закон не встановлює обовязку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Судом встановлено, що діти проживають разом із матірю позивачем по справі, що не заперечується відповідачем і вбачається з його відзиву на позов.

З позовної заяви вбачається, що позивачем, з якою проживають діти, обрано спосіб стягнення аліментів з батька дітей саме в твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працює, постійного місця роботи не має, що зокрема, підтверджується копією його трудової книжки. (а.с. 27-29)

Враховуючи, що однієї із позовних вимог є зміна способу стягнення аліментів, що є правом, в даному випадку, позивача, приймаючи до уваги відсутність постійного місця роботи, отримання стабільного заробітку, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача в частині зміни способу стягнення аліментів.

Однак розмір аліментів, визначений судовим рішенням, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України може бути змінений судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначені наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області № 127/7385/18 від 24.04.2018, судом враховано, що матеріальне становище платника аліментів з часу видачі судом цього судового наказу не покращилося. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували покращення матеріального становища відповідача, що стало підставою для звернення до суду із даною позовною вимогою, позивачем не надано.

З копії трудової книжки відповідача вбачається, що 28.07.2017 він був звільнений за власним бажанням з посади електромеханіка засобів радіо та телебачення Вінницької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення. (а.с. 27-29)

В той же час, судом враховано, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

Суд не приймає до уваги копії заяв ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, як доказ по справі, оскільки вважає, що такі докази є неналежними і недопустимими в розумінні положень ст.ст. 77 і 78 ЦПК України.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, врівноважуючи позиції сторін, законодавець обмежує максимально можливий розмір аліментів для дитини 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені сторонами по справі в заявах по суті, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання у відсутності достатніх підстав для зміни розміру аліментів, встановленого судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області № 127/7385/18 від 24.04.2018, шляхом збільшення їх розміру. Однак, враховуючи вищевикладене та положення ч. 3 ст. 181 СК України, суд прийшов до висновку про зміну способу стягнення аліментів з 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму.

Сторонами по справі визнається та обставина, що відповідач сплачує аліменти на підставі судового наказу від 24.04.2018 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), яка визначена виходячи із середньої заробітної плати у м. Вінниці, оскільки він не працевлаштований, що становить по 1 259, 00 гривень на кожну дитину, що вбачається із заяв по суті справи.

Судом встановлено, що даний розмір аліментів не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо тверджень позивача про те, що розмір аліментів, які сплачує відповідач є меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому є недостатнім для належного утримання дітей, то суд звертає увагу на те, що обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків.

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Щодо додаткових витрат позивача повязаних із хворобою доньки, то суд вважає за необхідне розяснити, що згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. В разі спору щодо участі у додаткових витратах, такі витрати визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, встановлений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області № 127/7385/18 від 24.04.2018 розмір аліментів на утримання дітей, є гарантією їх прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Враховуючи вищевикладене, відсутність підстав для збільшення розміру аліментів і вимогу позивача про зміну способу стягнення аліментів, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 259, 00 гривень на кожну дитину.

Таким чином, розмір аліментів залишається незмінним, а змінюється лише спосіб їх стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006.

Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з часу набрання даним рішенням законної сили.

Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов'язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні даного позову точно визначити неможливо, оскільки даний позов носить вимоги немайнового характеру, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На що також звернув увагу ВССУ в п. 36 Постанови Пленуму № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 (із змінами від 25.09.2015).

Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», часткове задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 352, 40 гривень.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, суду не надано.

Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області № 127/7385/18 від 24.04.2018 про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення за вищевказаним судовим наказом слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 155, ст. 179, ч. 1 ст. 180, ч. 2 с. 182, ч. 1 і ч. 3 ст. 181, ч. 1 і ч. 2 ст. 184, ч. 1 і ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 192 СК України, ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 267, 274, 275, 278, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів відмовити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області № 127/7385/18 від 24.04.2018 із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання двох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 02.04.2018 року, на тверду грошову суму в розмірі 1 259, 00 гривень на кожну дитину, щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області № 127/7385/18 від 24.04.2018 припинити станом на день набрання чинності даним судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6; РНОКПП НОМЕР_2; місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1.

Рішення суду складено 04.10.2018.

Суддя: