Справа № 181/1331/18
Провадження № 2/181/344/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2018 р. с.м.т. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрєва О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Варюхи Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ :

28 листопада 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось АТ КБ «Приват Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 21 грудня 2012 року

ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9351,89 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з «1» по «25» число кожного місяця. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. 20 квітня 2015 року відповідач помер. 05 квітня 2018 року позивач направив претензію кредитора до Васильківської державної нотаріальної контори та з відповіді зясувалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є

ОСОБА_1 Після направлення останньому листа-претензії за вимогою стягнення заборгованості, ніяких дій з боку відповідача вчинено не було. Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором складає 11617,83 гривень, з яких: 7957,60 гривень - заборгованість за кредитом, 2329,56 гривень - заборгованість по відсоткам та 1330,67 гривень заборгованість з комісії та пені.

Позивач просить суд стягнути зі ОСОБА_1 зазначену вище заборгованість на користь АТ КБ «Приват Банк» та судові витрати.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі у якій також вказав на часткове визнання позовних вимог з огляду на те, що пеня нараховувалась після смерті його батька, а також те, що ним вносився платіж у сумі 3125,50 гривень в рахунок погашення кредиту.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:

На підтвердження домовленості між позивачем та ОСОБА_2 мається підписана генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 21 грудня 2012 року, порушення істотних умов яких, зі сторони ОСОБА_2 достовірно встановлено.

За розрахунком заборгованості за договором б/н від 21 грудня 2012 року, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та клієнтом ОСОБА_2 вбачається, що останній станом на 21 лютого 2016 року має перед позивачем заборгованість у розмірі 11617,83 гривень, з яких: 7957,60 гривень - заборгованість за кредитом, 2329,56 гривень - заборгованість по відсоткам та 1330,67 гривень заборгованість з комісії та пені.

Свідоцтвом про смерть серії I-КИ №614619, виданого виконавчим комітетом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 21 квітня 2015 року, актовий запис №12, ОСОБА_2 помер 20 квітня 2015 року.

Позивачем на адресу Васильківської державної нотаріальної контори 21 березня 2018 року направлено претензію кредитора. Згідно відповіді останніх №168 від 12 квітня 2018 року у Васильківській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №142/17, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги є його син

ОСОБА_1

Листом-претензією позивача №SAMDN6474 від 19 травня 2018 року підтверджується звернення перших до ОСОБА_1 з вимогою про сплаті заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положенням ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтями 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз'яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216,1218,1219,1231,1268,1269,1296,1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

За змістом статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Вимога може бути пред'явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобовязань за кредитним договором від 21 грудня 2012 року судом не встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 20 квітня 2015 року, втім позивач всупереч вимогам закону продовжував до 11 січня 2016 року нараховувати суму комісії та пеню, яка склала 1330,67 гривень та зарахована до загального розміру заборгованості за кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Крім цього, зясовано, що ОСОБА_1 вніс платіж в розмірі 3125,50 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка також зарахована банком в рахунок погашення пені, нарахованої після смерті спадкодавця.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості по кредиту із розрахунку: 7957,60 гривень тіло кредиту, 2329,56 гривень відсотки по кредиту, за вирахуванням суми 3125,50 гривень, яка була сплачена відповідачем 11 січня 2016 року в рахунок погашення боргу батька. Вимоги щодо стягнення пені є безпідставними.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача, а саме у сумі 7161,66 гривень заборгованість по тілу кредиту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 612, 634, 1048-1050, 1054, 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1281, 1282, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, код ЄДРПОУ 14360570) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: вул.Первомайська,3 смт.Демурино, Межівський район, Дніпропетровської області, РНОКПП невідомий) про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», розрахунковий рахунок №3111, МФО 305299, , заборгованість за договором б/н від 21 грудня 2012 року в розмірі 7161 (семи тисяч ста шістдесяти однієї) гривні 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати при розгляді справи в суді в розмірі 1762 (однієї тисячі семисот шістдесяти двох) гривень.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3