Справа №463/915/17
Провадження №2/463/312/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з Козак О.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Личаківського відділу Головного Управління Національної поліції у Львівській області, третьої особи: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про зняття арешту з квартири, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, просила зняти арешт з належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.1997 року придбала у ОСОБА_4 квартиру №9 з комунальними вигодами в спільному користуванні в будинку АДРЕСА_1. На момент продажу квартира в спорі та під забороною відчуження не перебувала. На підставі заяви ОСОБА_4 11.07.1995 року Личаківською районною адміністрацією прийнято розпорядження №690 про поділ квартири №9 на дві квартири: №9 та №9а. На момент укладення договору купівлі-продажу розпорядження №690 реалізовано не було. І лише 02.10.2012 року на підставі розпорядження №690 Управлінням комунальної власності Львівської міської ради було прийнято наказ №2205 ж-л «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1», на підставі якого в подальшому було видано свідоцтво про право власності на квартиру №9а. Реалізуючи в 2016 році своє право на розпорядження належною їй квартирою, яку мала намір подарувати сину, дізналась, що на таку накладено арешт першою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Личаківськго РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області від 07.12.1999 року №70/7045 про заборону проведення будь-яких дій з квартирою у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи по факту виявлення підробленої довідки, на підставі якої громадянину ОСОБА_5 було приєднано квартиру АДРЕСА_1. Як з'ясовано позивачем квартиру №9а було приєднано до квартири №8, належної ОСОБА_5 на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації від 19.08.1994 року №776, в результаті чого квартира №9а перестала існувати, оскільки увійшла до складу квартири №8. З метою захисту своїх порушених прав, як власника, позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові.

Представник відповідача у судове засідання з розгляду даної справи не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України.

Представник тертьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляду справи у його відсутність.

У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, а також матеріали кримінальної справи №142-3888, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265,280-282 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України закріплено право особи на захист цивільних прав та інтересів, згідно якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.1997 року, копія якого долучена до матеріалів справи, позивач ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_4 квартиру №9 з комунальними вигодами в спільному користуванні в будинку АДРЕСА_1. Квартира на момент продажу належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Львівським міськвиконкомом 05.01.1995 року за НОМЕР_1. Згідно п.5 договору продавець свідчить про те, що квартира до моменту продажу нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під забороною не перебуває (а.с.6).

На підставі заяви ОСОБА_4 11.07.1995 року Личаківською районною адміністрацією прийнято розпорядження №690 «Про поділ квартири АДРЕСА_2 на дві окремі квартири: №9 та №9а»(а.с.59).

Як встановлено з пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, що підтверджується і відповідними долученими до матеріалів справи документами, на момент укладення договору купівлі-продажу від 10.07.1997 року розпорядження №690 реалізовано не було.

02.10.2012 року на підставі розпорядження №690 Управлінням комунальної власності Львівської міської ради було прийнято наказ №2205 ж-л «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1», згідно якого було прийнято рішення оформити гр.ОСОБА_3 право приватної власності в цілому на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Загальна площа квартири 58,8 кв.м., житлова - 41,3 кв.м., комора в підвалі - 6,0 кв.м.

На виконання п.2 наказу №2205 ж-л Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 02.10.2012 року було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3, реалізуючи в 2016 році своє право на розпорядження належною квартирою, яку мала намір подарувати сину, дізналась, що на таку накладено арешт.

Згідно долученої до матеріалів справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №70480502 (а.с.9) встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв.м., на яку у реєстрі зареєстровано 26.10.2012 року право власності, 20.12.2006 року першою Львівською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт. Підстава обтяження: повідомлення Личаківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області від 07.12.1999 року №70/7045 про заборону проведення будь-яких дій з квартирою у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи по факту виявлення підробленої довідки, на підставі якої громадянину ОСОБА_5 було приєднано квартиру АДРЕСА_1.

Згідно копії витягу з розпорядження Личаківської районної адміністрації м.Львова від 19.08.1994 року №776, було прийнято рішення передати гр.ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, що складається з однієї кімнати 18,2 кв.м., шляхом приєднання до квартири №8 (а.с.57). Що відтак свідчить, що квартира №9а увійшовши в 1994 році до складу квартири №8, перестала існувати.

З врахуванням вищенаведених обставин справи суд приходить до наступного висновку.

Так як юридичне оформлення квартири №9а, належної на праві власності позивачу ОСОБА_3 відбулось лише в 26.10.2012 року, тобто набагато пізніше, аніж на неї було накладено арешт - 20.12.2006 року, то на думку суду вказане свідчить про те, що арешт накладався на квартиру №9а, яка увішла до складу квартири №8, що належала ОСОБА_5, відносно якого було відкрито кримінальну справу за фактом підробки документів, що стали підставою для приєднання в 1994 році квартири №9а (площею 18.2 кв.м.) до квартири №8, а не на квартиру №9а ( загальною площею 58,8 кв.м.), яка належить позивачу ОСОБА_3 та юридично виникла лише 2012 році шляхом виділу з квартири №9, яка ніколи під арештом, забороною відчуження не була.

Вказане свідчить про те, що в даному випадку мова іде про зовсім різні за площею та моментом виникнення, однаковими лише за порядковими номерами, квартири №9а.

Так як в ході розгляду справи було встановлено, що на належну позивачу ОСОБА_3 квартиру №9а, виділену з квартири №9, арешт накладено не було, оскільки документів на підтвердження цього суду не представлено, то покликання сторони позивача на відомості реєстру речових прав на нерухоме майно щодо накладеного арешту суд вважає хибними, оскільки згідно представлених документів судом встановлено, що арешт накладено на зовсім іншу квариру№9а, відмінну від тої, яка юридично виникла лише в 2012 році та належить позивачу.

Зважаючи на вищенаведене, сд приходить до висновку про обрання позивачем неправильного способу захисту свого порушеного права, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,280-282,354,355 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

В позові - відмовити.

На рішення суду відповідачем може бути подано до Личаківського районного суду м.Львова письмову заяву про перегляд заочного рішення в порядок і строки, передбачені ст.284 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім'я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач ОСОБА_3: АДРЕСА_3.

Відповідач Личаківський відділ Головного Управління Національної поліції у Львівській області: м.Львів, вул.Романчука, 18.

Третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради: м.Львів, вул.К.Левицького, 67.

Суддя: Шеремета Г. І.