Справа № 373/1935/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Суддя Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.05.2007 у розмірі 80408 грн. 26 коп., що складається з: 6588 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом; 68821 грн. 00 коп. відсотки за користування кредитом; 693 грн. 25 коп. пеня, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 3805 грн. 16 коп. штраф (процентна складова).

Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762 грн.00 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 03.05.2007 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 в порядку ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638 ЦК України був укладений кредитний договір шляхом прийняття пропозиції та приєднання відповідача до Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до цього кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (січень 2018 року). Однак, позивач умови кредитного договору щодо внесення щомісячних платежів на погашення заборгованості належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.07.2018 становить 80408 грн. 26 коп. Наявність заборгованості, внаслідок невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором позивач підтверджує розрахунком, який додає до позовної заяви

Посилаючись на обовязковість договору для виконання сторонами, а також на положення ст. ст. 509, 525, 526, 599, ч.2 ст. 615, ст. 629, ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України позивач просить суд стягнути всю суму заборгованості за кредитом.

Ухвалою від 12 листопада 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було розяснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також розяснено право подати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні сторони не заявляли, а тому суд у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України вирішує спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи .

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

21.05.2018 Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «ПриватБанк».

03.05.2007 відповідач ОСОБА_3 подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі ОСОБА_2) заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якою надав згоду на отримання кредиту, зазначивши бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» 5000 грн. з терміном дії картки 08/08. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки (а.с.14).

У цій заяві, відповідач засвідчив факт ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, які йому надав позивач в письмовому вигляді.

Одночасно з цим відповідач виразив згоду, що заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

За Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пільговий період надається за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. В довідці також зазначені приклади використання кредитних коштів, зокрема: погашення заборгованості в рамках пільгового періоду 0,00 %; погашення заборгованості з визначенням графіка 2,91%; погашення заборгованості мінімальними платежами 2,92%. В примітці до довідки вказано, що більш детальна інформація по нарахуванню процентів та комісії міститься на зворотній стороні довідки (а.с.15-16).

Отже, в момент приєднання до запропонованих позивачем Умов і Правил надання банківських послуг в «Приват Банку» відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», викладеними на першій сторінці довідки.

Судом встановлено, що спір виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобовязання.

Відповідно до норм ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В розумінні ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме: обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що Умови і Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, є загальними та значно ширшими, ніж ті, з якими був ознайомлений відповідач під час укладання договору кредитування з встановленням карткового ліміту на платіжну картку. Вони не підписані позичальником та не доведені до його відома в момент укладання договору, що встановлено вище, а тому є неналежним та недостовірним доказом.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного ОСОБА_3 України, викладеній в постанові від 11.03.2015 у справі №6-16цс15, згідно якої умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника.

За таких обставин, аргументи позивача з посиланням на ці Умови та Правила, що відповідач погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком та розміру відсотків за користування кредитом відповідно до Тарифів, розміщених на офіційному сайті, які то до того ж можуть змінюватися Банком, не заслуговують на увагу. Крім цього позивачем не надані суду будь-які інші Тарифи, ніж ті, які містяться в Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Окрім того, позивач не надав суду доказів про видачу відповідачу відповідної кредитної картки та зарахування на відповідний картковий рахунок відповідача коштів Банку.

Відсутність таких доказів не дає суду можливості звірити з карткою, її найменуванням, умови її кредитування та пересвідчитись у тому, що банк надав позичальнику кошти.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України щодо позики (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже договір кредиту є реальним та вважається укладеним з моменту передачі коштів (зарахування їх на кредитну картку), і ці обставини позивач повинен довести.

Позивач в позовній заяві стверджує, що 03.05.2007 ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у виді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Таке твердження позивача, окрім того, що не доведене, не узгоджується з фактичними обставинами справи, встановленими судом на підставі доказів, зокрема: у Заяві від 03.05.2007 відповідач зазначає розмір бажаного кредитного ліміту 5000 грн. з базовою відсотковою ставкою на момент підписання договору 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році, термін дії картки: 08/08.

Все вищевикладене є підставою вважати, що сторони не погодили в письмовій формі всіх умов кредитного договору.

З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_3, яка надана позивачем, вбачається, що на ОСОБА_3 відкрито картрахунок 4149 6053 3909 3510 від 03.05.2007, де вказано: старт карткового рахунку 03.05.2007 (Універсальна, 55 днів); зміни умов кредитного ліміту: 13.06.2007 кредитний ліміт 5000,00 грн., встановлення кредитного ліміту); 03.07.2008 кредитний ліміт 8000,00 грн., збільшення кредитного ліміту; 24.12.2008 кредитний ліміт 5000,00 грн., зниження кредитного ліміту; 12.02.2009 кредитний ліміт 3000,00 грн., зниження кредитного ліміту; 08.07.2009 кредитний ліміт 5000,00 грн., збільшення кредитного ліміту; 08.05.2013 кредитний ліміт 7000,00 грн., збільшення кредитного ліміту; 05.02.2015 кредитний ліміт 6890,00 грн., збільшення кредитного ліміту. Строк дії картки 01/18 (а.с.59).

Також позивачем додано виписки за період з 13.06.2007 по 31.07.2018 на імя ОСОБА_3 по картрахунках: 4149 **** **** 0256; 4149 **** **** 7684 (05.02.2015 кредитний ліміт 6890,00 грн., збільшення кредитного ліміту); 4149 **** **** 3510 (13.06.2007 кредитний ліміт 5000,00 грн., встановлення кредитного ліміту); 03.07.2008 кредитний ліміт 8000,00 грн., збільшення кредитного ліміту; 24.12.2008 кредитний ліміт 5000,00 грн., зниження кредитного ліміту; 12.02.2009 кредитний ліміт 3000,00 грн., зниження кредитного ліміту; 08.07.2009 кредитний ліміт 5000,00 грн., збільшення кредитного ліміту; 08.05.2013 кредитний ліміт 7000,00 грн.); основна картка 9992 **** **** 4292 (а.с.60-64).

Подані позивачем докази не узгоджуються з обставинами, викладеними в позові. Так, у Заяві від 03.05.2007 зазначено термін дії картки: 08/08, а номер картрахунку взагалі не зазначено, що позбавляє суд встановити по якому картрахунку після 08/08 збільшувалися та знижувалися кредитні ліміти. Тоді, як з Довідки про зміну умов кредитування та Виписок, досліджених судом, вбачається, що у ОСОБА_3 декілька картрахунків, і по одному із них 4149 **** **** 7684 05.02.2015 збільшено кредитний ліміт 6890,00 грн., а у Довідці про зміну умов кредитування, наданій позивачем, останній вказує, що вказаний кредитний ліміт збільшено по картрахунку 4149 6053 3909 3510, строк дії 01/18, а не по картрахунку 4149 **** **** 7684, як вказано у виписці за період з 13.06.2007 по 31.07.2018. Такі суттєві розбіжності не дають суду в повній мірі встановити обставини, що мають значення для справи.

З виписки вбачається, що по картрахунку 4149 **** **** 3510 28.02.2018 здійснено переказ між рахунками за договором SAMDN**2832 на суму 6,75 грн. (а.с.14, 60-64,70).

На підтвердження суми боргу за кредитом, яку позивач визначив для стягнення, він надав розрахунок заборгованості станом на 31.07.2018, з якої вбачається, що 13.06.2007 розмір процентної річної ставки становив 36,00%; з 01.01.2013 30,00%; з 01.09.2014 34,80%; 01.04.2015 43,20% (а.с.66-69).

Поданий суду розрахунок заборгованості позивач не пояснюється жодними умовами договору та обставинами справи, а тому переконатись в його правильності у суду не має можливості.

Крім цього, розрахунок заборгованості не містить даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений в установленому законом порядку.

Доказів того, що відповідач був проінформований про зміни умов кредитування з використанням кредитної картки, позивач суду не надав, а також не зазначив, коли саме такі зміни відбулись та в чому вони виразились.

Відповідно до положень ч. 2-3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладання договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною

З урахуванням вищевикладеного, суд відхиляє поданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, визнаючи його неналежними та недостовірними доказом в розумінні ст. 77 та ст. 79 ЦПК України.

Аргументи позивача про застосування до спірних правовідносин наслідків порушення боржником зобовязання у виді вимоги про дострокове повернення частини позики, що залишилась, які передбачені в ч.2 ст. 1050 та ст. 1048 ЦК України, не приймаються судом, оскільки позивач не зазначає та не доводить того факту, що строк кредитування не закінчився, а також не наводить фактів порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу.

Не зазначення та не доведення позивачем обставин щодо строку дії кредитної картки, факту її видачі відповідачу, невиконання чи неналежного виконання відповідачем кредитних зобовязань, а також відсутність належним чином завіреного розрахунку за кредитним договором по всім складовим заборгованості є підставою для відхилення аргументів позивача про те, що у відповідача дійсно існує заборгованість перед банком за кредитним договором у загальному розмірі 80408,26 грн., як заявлено в позові.

Позивачем також не надано доказів, на підставі яких суд міг би встановити інші обставини, що мають значення для справи, зокрема: суму використаних та повернутих коштів відповідачем з накопичувальним підсумком.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин справи щодо наявності у відповідача зобовязань за кредитним договором б/н від 03.05.2007 на умовах та розмірах, якими обґрунтовано позовні вимоги та на цій підставі відмовляє в задоволенні позову.

Судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подані позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001; ;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2; ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1.

Суддя А.О. Залеська