Справа № 146/833/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" липня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

7 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, а саме, що вона є донькою ОСОБА_2 та визначити їй шість місяців з дня набрання рішенням законної сили строку для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області.

Даний позов обґрунтований наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області померла- ОСОБА_2, яка доводилася позивачу матір'ю.

Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно.

Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем матері за заповітом,тому звернулася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак державним нотаріусом у вчиненні таких нотаріальних дій йому відмовлено, так як вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач звернулася до Томашпільського районного суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов її був задоволений і їй визначено рішенням трьохмісячний строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач розпочала збирати всі необхідні документи для подачі заяви до нотаріальної контори, однак поки шукала всі необхідні документи, що підтверджують родинні відносини, пропустила наданий їй судом строк для подання заяви про прийняття спадщини.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує.

Представник Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у відсутності представника.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін, розглянувши заяви свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області народилася ОСОБА_3. У свідоцтві про її народження матір'ю вказано ОСОБА_4 (а.с.14).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_3. уклала шлюб з ОСОБА_5, взявши прізвище чоловіка ОСОБА_5 ( а.с.15).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 03 вересня 2010 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 ( а.с. 26).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, дошлюбне прізвище матері заявниці - ОСОБА_2, прізвище після дерджавної реєстрації шлюбу- ОСОБА_2 ( а.с.18)).

Як вбачається з державного акту на право на земельну ділянку серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,2588 га (а.с.16)

Як вбачається з виписки з погосподарської книги Олександрівської сільської ради прізвище, ім»я по батькові матері заявниці - ОСОБА_2 (а.с.21).

Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 256 від 30 травня 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є дочкою ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно погосподарської книги № 2 від 1974 року (а.с. 10).

Як вбачається з заповіту від 15 січня 2009 року ОСОБА_2 заповіла земельну ділянку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах (а.с.8).

Як вбачається із письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які підтвердили, що дійсно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка, їм це відомо оскільки вони є рідними її сестрами (а.с.39-42).

Отже, викладені у заяві твердження ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження.

Оскільки, судом встановлено та доведено, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області є матір'ю ОСОБА_1, даний факт підтвердився письмовими поясненнями свідків, довідкою Олександрівської сільської ради, факт родинних відносин має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 (а.с.38).

Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради № 257 від 30 травня 2018 року, після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, залишилося спадкове майно, що складається із земельного паю розміром 3,2588 га, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4; спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 залишилася дочка ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Згідно відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори на заяву ОСОБА_1, останній відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки нею пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 11).

Судом встановлено, що строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, а саме через свою юридичну необізнаність.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 20 червня 2018 року на запит суду від 15 червня 2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, заведена на підставі заяви ОСОБА_6 Однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.32-40)

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі застосуванні норми права до спірних прапвовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.6. Якщо одна із сторін визнала пред»явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторонни ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, строк звернення до нотаріальної контори ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини сторонами не оспорюються, суд вважає визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та вважає поновити ОСОБА_1 такий строк, відповідно, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи зміст наведених норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 528 грн. 60 коп. сплаченого при поданні позову згідно квитанції № 0.0..1 від 24 травня 2018 року про сплату 704 грн.80коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 12,13,76,78, 95,163, 354 ЦПК України суд 12,13,76,78, 95,163, 315,354 ЦПК України суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області є донькою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області .

ОСОБА_1 визначити на шість місяців з дня набрання рішенням законної сили строк для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки власника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 з державного бюджету 528,60 грн. (п'ятсот двадцять вісім гривень 60 копійок) сплаченого нею судового збору згідно квитанції № 0.0..1 від 24 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Пилипчук