Справа 206/1150/18
Провадження 2/206/591/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровську у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання житлово комунальних послуг,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів, з урахуванням уточнень якого просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 8242,00 гривень, індекс інфляції 2146,21 гривень, три відсотки річних 508,34 гривень, а також витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на балансі позивача знаходяться обєкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню, що мешкає в будинку № 13 по вулиці Семафорній в м. Дніпрі, в тому числі мешканців квартири № 109. З 2011 року відповідачі, які проживають та зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 є абонентами Заявника, споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та використовують ці послуги. На відповідача ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок № 479901 для проведення обліку наданих послуг та їх оплати. В період з 01.01.2011 по 01.07.2016 позивачем були надані відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, за які станом на 01.02.2018 утворилася заборгованість на суму 8242,00 гривень, а також сума індексу інфляції 2146,21 гривень та три проценти річних 508,34 гривень. Протягом періоду, під час якого склалась заборгованість, відповідачі мешкали у квартирі АДРЕСА_1, про що свідчить довідка № 10375, видана Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Про заборгованість, яка склалася у відповідачів відомо з Витягу з особового рахунку № 479901, на підставі якого надавалися послуги з водопостачання та водовідведення. Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері водопостачання та водовідведення, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та не відмовлялися від них, усвідомлювали, що за послуги треба платити, але оплату здійснювали не в повному обсязі, що і стало причиною звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 21 березня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Надала до суду відповідь на відзив (а.с.113-114), а також додаткові пояснення (а.с.123-125). Також в судовому засіданні пояснила, що хоча письмового договору між позивачем та відповідачами про надання послуг укладено не було, проте це не звільняє відповідачів від обовязку оплачувати за отримані послуги.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду відзив на позовну заяву (а.с.76-78) та пояснила, що представником позивача не надано доказів надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідачам, а також позивачем не було доведено до відповідачів повідомлення про вартість послуг та реквізитів для оплати нарахованих сум. Крім того, звертала увагу суду на те, що відповідач у зазначений період фактично не мешкав в квартирі, а тому послуги фактично не отримував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надала.

Заслухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що положенням Про виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено, що підрозділ діє з метою задоволення потреб підрозділів товариства, експлуатації будівель і споруд, водопостачанні та теплопостачанні, виконанні інших робіт та послуг, що виконує підрозділ (а.с.19-20).

У власності позивача знаходяться обєкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню (а.с.23-32).

Позивач, також, є власником ліцензії на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення з 13.11.2010 по 12.11.2015 (а.с.33-35).

Відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) № 271 від 24.02.2011 було установлено Відокремленому структурному підрозділу "Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" тарифи: на послуги з централізованого водовідведення для населення м. Дніпропетровськ - 1,96 грн. за 1 куб. м (без ПДВ). Постанова набрала чинності з 01.03.2011 (а.с.36).

Постановою НКРЕКП № 1260 від 16.04.2015 установлено Державному підприємству «Придніпровська залізниця» тарифи: на централізоване водопостачання 11,74 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); на централізоване водовідведення 7,95 грн. за 1 куб. м (без ПДВ). Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕ № 271 від 24.02.2011 (а.с.37).

Згідно рішення сесії VI скликання Дніпропетровської міської ради № 42/66 від 22.07.2015 надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади обєктів водопостачання та водовідведення до житлових будинків, які перебували на балансі ДП «Придніпровська залізниця» до 01.11.2015 п. 2.3 рішення. Пунктом 3.3. передбачено, що до моменту передачі обєктів і мереж водопостачання забезпечити надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення населенню, після включення Національною комісією, відповідних витрат до тарифу КП «Дніпроводоканал», з укладення договору на придбання питної води з ДП «Придніпровська залізниця» терміном дії до 01.11.2015 (а.с.126).

Рішенням VIІ скликання Дніпропетровської міської ради від 27.04.2016 за № 47/7 до п. 2.3. рішення № 42/66 від 22.07.2015 внесено зміни, де замість «01.11.2015» вказано «31.12.2016». Пункт 3.3. викладено в такій редакції: «до моменту передачі обєктів і мереж водопостачання забезпечити надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення населенню Північного шляхом укладення договорів на придбання питної води та надання послуг з централізованого водовідведення з регіональною філією «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» терміном дії з 01.01.2016 до 31.12.2016» (а.с.127).

Відповідно до рішень VI сесії скликання Дніпропетровської міської ради № 28/67 від 30.09.2015, VIІ сесії скликання Дніпропетровської міської ради № 93/16 від 01.12.2016 визначено КП «Дніпроводоканал» ДМР з 01.10.2015 по 31.12.2017 виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, які надаються з використанням мереж, що перебувають на балансі ДП «Придніпровська залізниця», для населення Північного та Підведенного. Встановлено, що вся дебіторська заборгованість абонентів ДП «Придніпровська залізниця» станом на 30.09.2015 числиться за підприємством (а.с.128).

Договорами № 191/в ПР/БМЕС 15917/НЮдч та № 191/с ПР/БМЕС 15918/НЮдч від 18.11.2015 укладених між ДП «Придніпровська залізниця» та КП «Дніпроводоканал» ДМР передбачено, що нарахування плати за споживчі послуги водопостачання, водовідведення абонентам (населенню) здійснює КП «Дніпроводоканал», як виконавець послуг відповідно до рішення сесії міської ради № 28/67 від 30.09.2015. У випадку виявлення КП «Дніпроводоканал» факту прийняття ДП «Придніпровська залізниця» платежів від абонентів за послуги з водопостачання спожиті після 01.10.2015 та предявлення відповідного платіжного документа абонентом, сума, яка підлягає сплаті виробнику зменшується на розмір виявлених оплат і навпаки. Дія договору розповсюджується з 01.10.2015 і до 31.12.2015 (а.с.130-134).

Договорами № 191/в ПР/БМЕС-16526/НЮдч та № 191/с ПР/БМЕС-16527/НЮдч від 19.08.2016 сторони узгодили, що ПАТ «Укрзалізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» з 01.08.2016 припиняє нарахування плати за спожиті послуги водопостачання абонентам (населенню) згідно переліків, та не приймає платежі за послуги водопостачання/водовідведення від абонентів, крім заборгованості, яка утворилась станом на 01.10.2015 та за період з 01.01.2016 31.07.2016. При цьому, у випадку виявлення ПАТ «Укрзалізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» факту прийняття КП «Дніпроводоканал» платежів від абонентів, спожиті до 01.10.2015 та за період з 01.01.2016-31.07.2016 предявлення відповідного платежу документа абонентом, сума яка підлягає сплаті виробнику зменшується на розмір виявлених оплат (а.с.135-139).

Відповідно до копії довідки № 10375 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою АДРЕСА_2, до складу сімї/зареєстрованих входять ОСОБА_1 (уповноважений власник), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 (син) (а.с.10).

Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно п. 1.5, ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, споживач зобовязаний укласти договір на надання житло-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідачі є абонентами та користувачами послуг, які надавались позивачем, мають свій особистий рахунок та рівноправно з іншими громадянами користуються послугами з водопостачання та водовідведення шляхом створення особового абонентського рахунку № 479901, а тому вступили в фактичні договірні відносини.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону чи договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 630 від 21.07.2005, ПАТ «Укрзалізниця» виконала свої обов'язки в частині надання відповідачам послуг водопостачання та водовідведення.

Відповідачі, в свою чергу, здійснюючи оплату комунальних послуг у розмірі, меншому ніж було передбачено новими тарифами, своїх обов'язків щодо своєчасного здійснення оплати за отримані послуги у повному обсязі на рахунок надавача послуг не виконали, у зв'язку з чим, мають заборгованість за особовим рахунком № 479901.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

З вищевикладеного вбачається, що користувачами послуг водопостачання та водовідведення в квартирі АДРЕСА_3 являються, у тому числі, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, наданого представником позивача по особовому рахунку ОСОБА_1 №479901 заборгованість за 2015 рік склала 2472,60 гривень, за 2016 рік 5769,40 гривень, а разом 8242,00 гривень (а.с.99).

Представник відповідача в судовому засіданні звертала увагу суду на те, що представником позивача не надано доказів надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідачам, а також позивачем не було доведено до відповідачів повідомлення про вартість послуг та реквізитів для оплати нарахованих сум.

Проте з зазначеними доводами суд погодитись не може з огляду на наступне.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданого розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, наданого представником позивача по особовому рахунку ОСОБА_1 №479901 (а.с.99) вбачається, що відповідачі в період з січня 2015 по липень 2015 року включно, несистематично (лютий, березень, травень, липень), але все ж таки сплачували грошові кошти за надані позивачем послуги, у тому числі з травня місяця 2015 року за новим тарифом.

Викладені обставини свідчать про те, що відповідачі не заперечували факту отримання послуг з водопостачання та водовідведення зі сторони позивача, а також були обізнані щодо вартості зазначених послуг та реквізитів для їх оплати.

Також, представник відповідача посилається на неотримання відповідачами послуг з водопостачання та водовідведення, проте належних, допустимих та достовірних доказів у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України в підтвердження зазначених обставин не надає, як того вимагає ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

З доводами представника відповідача щодо фактичного не проживання відповідачів у спірній квартирі суд погодитися не може, оскільки зазначені обставини спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою № 10375 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, відповідно до якої в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано 4 особи, та довідками з адресно довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, відповідно до яких відповідачі зареєстровані за вказаною адресою з 13 травня 2008 року. Інших відомостей про зняття відповідачів з реєстрації або про зміну місця проживання матеріали справи не містять, а тому доводи представника відповідача належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідачів на користь позивача сум, передбачених ст. 625 ЦК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачами було порушено виконання грошового зобов'язання, тому суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідачів сплати індексу інфляції та трьох процентів річних.

Позивач згідно наданого ним розрахунку просить стягнути з відповідачів індекс інфляції за період з квітня 2015 року по лютий 2018 року у розмірі 2146,21 гривень, та три відсотки річних за цей же період у розмірі 508,34 гривень.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок сум індексу інфляції та трьох відсотків річних, вважає його вірним, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню зазначені суми.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що представник відповідача не погоджувався з первинним розрахунком представника позивача індексу інфляції та трьох відсотків річних, проте після надання позивачем 03 липня 2018 року уточнених позовних вимог на невірність нового розрахунку не зауважувала.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, як того вимагає ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» (м. Київ, вул. Льва Толстого, 61, ) заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення на суму 8242,00 гривень, індекс інфляції 2146,21 гривень, три відсотки річних 508,34 гривень, та витрати по сплаті судового збору у розмірі по 881,00 гривні з кожного.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук