Справа № 203/3085/18
18 грудня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Ркоян Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В наданій заяві представник позивача просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 та представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на неодноразові виклики до суду не з'явились, про причини своєї неявки не повідомили, відзив на позов не надали та будь-яких клопотань по справі не заявляли.
В зв?язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку, за наявними матеріалами справи, а також без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут та далі Закон України від 01.07.2004 №1961-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правоввідносин) встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст.6 Закон України від 01.07.2004 №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Статтею 12 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.
Згідно п.22.1 ст.21 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.23 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях,
яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.
Згідно п.24.1 ст.24 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
А відповідно до ст.26-1 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Статтею 29 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Пунктом 36.2 ст.36 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на
отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11.09.2015 року близько 22-50 г. в м.Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 210994-20 н/з НОМЕР_3, що належить позивачу та під його керуванням, а також автомобілем Хонда Аккорд н/з НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під керуванням водія ОСОБА_2
Згідно вироку Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.01.2016 року ОСОБА_2 за фактом дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Зазначений вирок не оскаржувався та набрав законної сили.
Також матеріалами справи підтверджено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, а самому позивачу заподіяно тілесні ушкодження.
Відповідно до вимог ст.35 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV позивач звернувся до вказаної страхової компанії з заявами про виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану майну та здоров'ю, з наданням відповідних документів на підтвердження понесених витрат.
Вказане підтверджується копіями відповідних заяв, долучених до позову, з яких вбачається, що останні подані позивачем страховику 15.04.2016 року.
Наданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: копією вироку Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.01.2016 року, виписним епікризом з історії хвороби, чеками та платіжним дорученням, підтверджено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.09.2015 року з вини відповідача ОСОБА_2, позивачу було заподіяно тілесні ушкодження. В зв'язку з цим, останній проходив лікування та поніс відповідні витрати на загальну суму 9614 грн. 02 коп.
Проте, як зазначив позивач та не спростовано відповідачами, страховою компанією не було відшкодовано позивачу відповідні витрати на лікування та моральну шкоду.
З урахуванням встановлених обставин та наведених вище положень законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь з відповідача в особі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» витрат на лікування в сумі 9614 грн. 02 коп., а також моральної шкоди в розмірі 5% від зазначеної вище суми, що становить 480 грн. 70 коп.
Оскільки виплату страхового відшкодування за шкоду завдану здоров'ю та моральну шкоду, відповідачем не було проведено у строки, визначені п.36.2 ст.36 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV та по теперішній час, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені за кожен день прострочення виплати вказаного страхового відшкодування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиплаченого відшкодування, як це передбачено п.36.5 ст.36 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV.
Враховуючи, що відповідна заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем страховику 15.04.2016 року, відповідач відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV повинен був виплатити страхове відшкодування в строк до 13.07.2016 року.
З огляду на це, розглядаючи справу у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, з відповідача в особі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за шкоду завдану здоров'ю та моральну шкоду за період з 15.07.2016 року по 26.06.2018 року в сумі 5695 грн. 93 коп.
При цьому, суд погоджується з детальним розрахунком вказаної суми, наведеним позивачем в своєму позові.
Виходячи з того, що виплата страхового відшкодування в порушення вимог п.36.2 ст.36 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV була здійснена страховою компанією лише 26.01.2017 року, розмір пені за визначений позивачем період з 15.07.2016 року по 26.01.2017 року повинен був становити 7733 грн. 96 коп., як це визначено в наведеному позивачем розрахунку, з яким суд також погоджується в частині його правильності, відповідності фактичним обставинам справи та вимогам п.36.5 ст.36 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV.
Оскільки відповідачем на користь позивача було виплачено пеню в розмір 2617 грн. 53 коп., тобто в меншому розмірі ніж встановлено законом, суд також вважає обґрунтованими, доведеним та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення недоплаченої пені за порушення строків иплати страхового відшкодування за шкоду, завдану майну позивача, в розмірі 5116 грн. 43 коп. (7733 грн. 96 коп. - 2617 грн. 53 коп.).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача ОСОБА_5, позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які він зазнав під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу та заподіяння тілесних ушкоджень; в понесенні незапланованих матеріальних витрат, що завдавало йому незручності у повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, організації свого життя.
Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також підлягають задоволенню та на його користь з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн.
Поряд з цим, в частині стягнення з останнього витрат на отримання дублікату висновку експертного дослідження в сумі 200 грн., в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вказані витрати не пов'язані із винними діями відповідача та належних доказів та обґрунтувань щодо вимушеності понесення цих витрат та саме з вини відповідача, позивачем не наведено.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
У відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача в силу закону від сплати судових витрат та пропорційно до задоволених позовних вимог з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 413 грн. 08 коп., з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 291 грн. 72 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,988,990,1187,1188,1192 ЦК України, ст.ст.3,6,12,21, 23,24,26-1,33,35,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,141,211,223, 247,258,259,263-268,280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір в сумі 291 грн. 72 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року.

Суддя С.Ю. Казак