УХВАЛА

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 757/21174/18

провадження № 61-42415ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року у справі за заявою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року заяву Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року у справі за заявою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про забезпечення доказів.

08 серпня 2018 року (відповідно до результатів перевірки відстеження поштового відправлення на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта») Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі направило до Верховного Суду у строк, передбачений ЦПК України, касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року повернуто заявнику, оскільки вимоги ухвали Верховного Суду від 27 серпня 2018 року щодо сплати судового збору не були виконані.

30 жовтня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно направило до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року.

У повторній касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року.

Як зазначено вище, касаційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року була подана вперше 08 серпня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2018 року у задоволенні клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Одесі про звільнення від сплати судового збору відмовлено, а касаційну скаргу залишено без руху.

Замість усунення зазначених недоліків касаційної скарги скаржник надіслав клопотання про звільнення від сплати судового збору, навівши аналогічні викладеним у попередньому клопотанні підстави. Обставини, на які посилався скаржник у цьому клопотанні, Верховний Суд в ухвалі від 27 серпня 2018 року вже визнавав такими, що не можуть вважатись підставою для звільнення від сплати судового збору. У зв'язку з цим ухвалою від 05 жовтня 2018 року Верховний Суд повторно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а касаційну скаргу визнав неподаною та повернув скаржнику.

Касаційна скарга, яку скаржник повторно направив до Верховного Суду 30 жовтня 2018 року, подана після закінчення строків, установлених статтею 390 ЦПК України.

Як на поважні підстави пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилався на те, що раніше вже звертався з касаційною скаргою на це саме судове рішення, поданою у строки, передбачені ЦПК України, яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року.

Проте невиконання скаржником вимог ухвали Верховного Суду від 27 серпня 2018 року в частині сплати судового збору при відсутності для цього правових підстав та належного обґрунтування неможливості такої сплати, що потягло повернення касаційної скарги, не може вважатися поважною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Касаційна скарга також містить клопотання про звільнення від сплати судового збору відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки скаржник не має можливості сплатити судовий збір у зв'язку з тим, що бюджет Пенсійного фонду України не передбачає виділення коштів для таких цілей.

Клопотання з аналогічним мотивуванням містилось в касаційній скарзі, з якою скаржник звернувся до Верховного Суду вперше, а також клопотання такого ж змісту було подано замість виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 серпня 2018 року про сплату судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 136 ЦПК України суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічне положення містить частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Kreuz v. Poland, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Відповідно до статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказані Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі обставини не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Висновок аналогічного змісту викладено в ухвалі Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року.

Отже, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року, що не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції відповідно до статті 409 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги, зазначивши наслідки перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних рішень у відповідності до вимог статті 409 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відмовити у задоволенні клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року у справі за заявою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про забезпечення доказів залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько