Справа № 466/4454/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

26 вересня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

№466/4454/18; 2/466/1727/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти за договором позики в розмірі 169667,77 грн. та судовий збір в розмірі 1696,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 25 серпня 2015 року між ОСОБА_2 (надалі - Позикодавець, Позивач) та ОСОБА_3 (надалі - Позичальник, Відповідач) було договір позики, згідно умов якого Позикодавець передав Позичальнику грошові в розмірі 6000,00 (шість тисяч) доларів США, що підтверджується письмовою розпискою, а Позичальник у свою чергу зобов'язався повернути суму позики у строк до 01 листопада 2015р.

Проте, станом на 10 травня 2018 року Позичальником не було повернуто суму позики.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець і у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладені норми закону, позивач подав розрахунок 3% річних в період з 02.11.2015р. по 10.05.2018р. (920 днів) - 6 000,00 * 0,03 * 920/ 365 = 453,70 доларів США.

Отже, відповідач повинен сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми, що становить 453,70 доларів США.

Крім того, позивачем надано розрахунок позовних вимог в гривні по офіційному курсу НБУ станом на 10.05.2018 року: 6000.00 (сума позики) + 453, 70 (3% річних від простроченої суми) = 6453,70 доларів США. 6453,70 доларів США * 26,29 гривень (курс НБУ) = 169667,77грн. З огляду на вищенаведене, позивач вимушений звернутись в суд.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 25.08.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який оформлений у вигляді розписки. Згідно вищевказаної розписки ОСОБА_3 отримав у позику від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6000,00 доларів США. ОСОБА_3 зобовязався до 01.11.2015 року повернути грошові кошти, отримані в позику (а.с. 5).

Станом на 10.05.2018 року відповідач суму позики не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Дані обставини стверджуються поясненнями представника позивача в судовому засіданні та долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 25.08.2015 року.

У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У визначений строк відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, станом на 10.05.2018 року, тобто протягом 920 календарних днів, відповідачем прострочено виконання на користь позивача грошового зобовязання на суму 6 000,00 доларів США, то відповідач окрім повернення позивачу суми позики зобовязаний за вказаний період сплатити позивачу 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідно до розрахунку боргу складає 453,70 доларів США.

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином вимоги про стягнення з відповідача суми позики в розмірі 6000,00 доларів США та 3% річних в розмірі 453,70 доларів США є обґрунтованим.

Крім того, офіційний курс Національного банку України по відношенню долара США до гривні, станом на 10.05.2018р. становить: 1 долар США = 26,29 грн., а тому сума боргу в розмірі 6453,70 доларів США становить 169667,77 гривень.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

У звязку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1696,68 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13,76,81,82,83,89,141, 259, 263-265,280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, (24.07.1983р.н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) суму боргу за договором позики в розмірі 169667,77 грн. (сто шістдесят девять тисяч шістсот шістдесят сім грн. 77 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3, (24.07.1983р.н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) сплачений судовий збір в розмірі 1696,68 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текс судового рішення виготовлено 05.10.2018р.

Суддя ОСОБА_4