АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1361/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі суддів :

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_5;

особа, яка подала апеляційну скаргу: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2018 року, ухваленого судом у складі судді Колоди Л.Д., повний текст рішення був складений 18 травня 2018 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ОСОБА_5 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 08.07.2010 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_5 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 27 лютого 2018 року ОСОБА_5 має заборгованість - 16 577,15 грн. з яких: 2 126,42 грн. - тіло кредиту; 7 701,69 - нараховано відсотків за користування кредитом; 5 483,46 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 765,58 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 16 577,15 грн. за кредитним договором № б/н від 07.07.2010 року та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.07.2010 року у розмірі 2626 грн. 42 коп. та 279 грн. 17 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього 2905 грн. 59 коп.

В частині стягнення 13 950 грн. 73 коп. заборгованості за кредитним договором та 1482,83 грн. відшкодування судового збору - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, просило скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2018 року і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові втрати понесені по сплаті судового збору за позовну заяву та апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, керувався ст. 61 Конституції України, ст. 549 ЦК України, а також правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 та № 756/2999/15-ц. Проте дане законодавство не регулює вирішення такої частини позовних вимог, як стягнення заборгованості по процентам, у задоволенні яких судом було відмовлено.

Також, застосовуючи по справі приписи ст. 549 ЦК України, місцевий суд задовольнив вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частина), що є взаємовиключним.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції прийшов до висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А тому заявлені позивачем вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором, пені та штрафу у виді процентної складової - є безпідставними.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 08 липня 2010 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору.

При укладанні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Згідно п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. Таким чином, відповідно до розрахунку, станом на 27 лютого 2018 року у ОСОБА_5 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 577,15 грн. з яких: 2 126,42 грн. - тіло кредиту; 7 701,69 - нараховано відсотків за користування кредитом; 5 483,46 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 765,58 грн. - штраф (процентна складова).

Колегія судді погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003ц15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_5 не виконав свої зобов'язання по сплаті кредиту належним чином, то він повинен нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов'язання, так як в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» ОСОБА_5, своїм підписом підтвердив запропоновані йому умови кредитного договору.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору та не повернув кредитні кошти, то підлягає до стягнення на користь банку тіло кредиту (основний борг).

Проте, стягнення відсотків та штрафу за користування кредитом не є подвійним стягнення в розумінні ст. 61 Конституції України.

Оскільки, відсотки нараховуються за користування кредитними коштами та є обов'язковими платежами, тому позовні вимоги в частині стягнення відсотків за кредитом підлягає до задоволення.

Також в оскаржуваному рішенні суд вірно зазначив, що відповідно до положень статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Як вірно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, стягнення одночасно з боржника штрафу та пені за невчасну сплату заборгованості за кредитом є подвійним стягненням, проте колегія суддів приходить до висновку, що підлягає до стягнення з боржника пеня, а в частині стягнення штрафу, як у фіксованій так і в процентній частині, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, якою з ОСОБА_5 на користь Банку необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором, а саме 2126 гривень 42 копійки заборгованість за тілом кредиту, 7701 гривня 69 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5483 гривні 46 копійок - нарахованої пені. В задоволенні позовних вимог Банку про стягнення з ОСОБА_5 штрафів в сумі 500 гривень (фіксована частина) та в сумі 765 гривень 58 копійок (процентна складова) - необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати підлягають пропорційному відшкодуванню до задоволених позовних вимог в сумі 4066,13 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 липня 2010 року, а саме 2126 гривень 42 копійки заборгованість за тілом кредиту, 7701 гривня 69 копійок заборгованість за процентами за користування кредитом та 5483 гривні 46 копійок - нарахованої пені.

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_5 про стягнення штрафів в сумі 500 гривень (фіксована частина) та в сумі 765 гривень 58 копійок (процентна складова) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001) судові витрати в сумі 4066,13 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.В. Пономаренко