Справа № 489/1977/17
Номер провадження 2/489/184/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Супрун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, яким просила визначити, що частка померлого ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на домоволодіння зі всіма господарськими будівлями та спорудами, яке розташовано за адресою: м. Миколаїв, пров. 2-й Бульварний,48, становила 1/2; визнати за позивачем право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка складається з - 1/2 частини вказаного домоволодіння із зазначенням житлових будинків та споруд та визнати за нею право власності на 1/6 частку вказаного домоволодіння із зазначенням житлових будинків та споруд.

Вказувала, що 21.03.2015 року помер її чоловік - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння №48 по пров. 2-й Бульварнийв м. Миколаєві. Половина спадкового майна належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, інша половина спадкового майна належить позивачу та відповідачам в рівних частках.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріуса за оформленням спадкових прав на вищевказане домоволодіння, проте їй було відмовлено, оскільки інший співвласник домоволодіння виділив свою частину в окрему адресу та право власності спадкодавця на спадкове майно не зареєстроване.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Встановивши фактичні обставини, з'ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд виходить з такого.

16.04.1975 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 13.06.1996 р. ОСОБА_4 придбав 1/2 частину домоволодіння №48 по пров. 2-му Бульварному в м. Миколаєві.

Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2016 року вказаний Договір купівлі-продажу визнано дійсним. Рішення набрало законної сили 08.02.2016 року.

Відповідно до ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст. 28 Кодексу законів про шлюб та сімю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином судом встановлено, що 1/2 частина домоволодіння №48 по пров. 2-му Бульварному в м. Миколаєві, було придбане ОСОБА_4 в період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, а тому є спільним сумісним майном подружжя та підлягає розподілу.

21.03.2015 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини домоволодіння №48 по пров. 2-й Бульварний в м. Миколаєві.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно матеріалів спадкової справи №20/2015, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись його дружина ОСОБА_1, та діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Отже спадкоємцями майна померлого є його дружина та діти, в рівній мірі.

В травні 2016 року позивач звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_4

Проте згідно Постанови нотаріуса позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння, оскільки частина домоволодіння, належна ОСОБА_5, виділилась в окрему адресу: пров. 2-й Бульварний,48/1, проте запис про право власності на ? частку домоволодіння за адресою: пров. 2-й Бульварний,48 не погашений. Право власності померлого не зареєстроване, відомості про отримання ним свідоцтва про право власності відсутні.

Так, згідно ОСОБА_6 з Рішення ВК ММР №895 від 27.04.2017року ? частині житлового будинку по пров. 2 Бульварному,48, яка належить ОСОБА_7, надано нову адресу: пров. 2 Бульварний,48/1.

За даними Інформаційної довідки з реєстру прав власності ОСОБА_5 на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, пров.2-й Бульварний,48, а також житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, пров.2-й Бульварний,48/1.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про припинення спільної часткової власності за адресою: м. Миколаїв, пров. 2-й Бульварний,48 у відповідності до вимог законодавства.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин 1 статті 364, 367 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності з дотриманням вимог статей 183 ЦК України, статті 152 Житлового Кодексу України.

За змістом роз'яснень, які містяться в пунктах 6 і 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосовування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», поділ житлового будинку в натурі між учасниками спільної сумісної власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольованій квартирі.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 на праві власності належала 1/2 частка домоволодіння №48 по пров. 2-й Бульварний в м. Миколаєві, яка підлягає поділу між подружжям в праві спільної сумісної власності та успадковується його спадкоємцями.

Так, ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя після смерті ОСОБА_4 належить 1/4 частка домоволодіння №48 по пров. 2-й Бульварний в м. Миколаєві.

Водночас, ОСОБА_1, як один із трьох спадкоємців першої черги, успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 1/12 частку вказаного домоволодіння.

Вимоги позивача про визнання права власності на конкретні будівлі та споруди за адресою: м. Миколаїв, пров. 2-й Бульварний, 48, не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є вимогами щодо реального поділу майна між співвласниками, та не стосуються предмета спору та , відповідно, доказуванню при розгляді даної справи.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину нерухомого майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку домоволодіння № 48 по пров. 2-й Бульварний в м. Миколаєві, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частку домоволодіння № 48 по пров. 2-й Бульварний в м. Миколаєві, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, який помер 21 березня 2015 року.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про визначення частки ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на окремі частини житлового будинку та господарські споруди за адресою № 48 по пров. 2-й Бульварний в м. Миколаєві відмовити.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: м. Миколаїв, пров. 2-й Бульварний, 48;

Відповідачі ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.07.2018.

Суддя Н.С. Тихонова