Справа № 492/1596/18
Провадження № 2/492/709/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення недоліків

03 жовтня 2018 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання права власності на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами № 127, який розташований по вул. 28 Червня в м. Арцизі Одеської області.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, а також матеріали, додані до неї, проходжу до висновку, що позовна заява у відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно узагальнення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вирішуючи питання про те, що до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно врахувати наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема ЗУ «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності суддів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» в якому вказується, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Таким чином, особа має право звернутися до суду тільки після отримання у нотаріусу відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату що не відповідає закону.

Однак, звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, позивач не виклала обставин та не зазначила доказів отримання письмової відмови нотаріуса у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Також, відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України стосовно зазначення доказів, що підтверджують обставини викладені у позові, позивачу необхідно зазначити чергу спадкоємства. В позовній заяві не вказано про наявність інших спадкоємців, якщо такі наявні.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, а також підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суддею встановлено, що до позовної заяви додані документи, які не засвідчені з дотриманням вищенаведених вимог, тому позивачу необхідно надати копії документів належним чином засвідчені.

П. п. 6, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зобовязують позивача зазначити у позовній заяві відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязків досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Однак таких відомостей позовна заява ОСОБА_1 не містить.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно положень до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, вищезазначена стаття закону визначає, що заявником (в розрізі даного закону) є спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом).

Відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено порядок державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, а саме, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим.

Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість здійснити державну реєстрацію права власності на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року.

Як вбачається з матеріалів справи, копії технічного паспорту, житловий будинок побудований у 1980 році, тобто будівництво було здійснено до вищевказаної дати.

При цьому, п. 66 Постанови Кабміну від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено процедуру держаної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна спадкоємцями, у разі якщо спадкодавець своє право не зареєстрував, а саме: Для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

З огляду на вищевказані норми чинного законодавства України, спадкоємець має право та можливість поза судовим порядком оформити правовстановлюючі документи на зазначений житловий будинок, який належав померлому і реалізувати своє право на оформлення права власності на спадкове майно.

Вищевикладені норми, дають можливість позивачу в позасудовому порядку оформити правовстановлюючі документи на будинок після смерті спадкодавця.

На підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, відповідно до ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання права власності на спадщину за законом, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивача, що в разі не усунення порушень закону, допущенних при подачі позовної заяви до встановленого законом строку, позовна заява буде вважатися неподаною, та повернута позивачеві.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини ї основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду.

Також вважаю за необхідне розяснити позивачу, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання права власності на спадщину за законом, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії наявної ухвали. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_2

Одеської області