РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/2110/18

Провадження№2/751/744/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В., Клименко К.Є.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ПАТ «Універсал Банк»

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції із приміщення суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 виклад позиції позивача

02.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним з моменту укладення кредитного договору №35-1/516К-07 від 03.07.2007 року (а.с.1-4).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.07.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №35-1/516К-07. Відповідно до умов укладеного договору ПАТ «Універсал Банк» надав відповідачу кредит в сумі 48 000 доларів США строком до 02.07.2027 року зі сплатою 12,45% річних. Зазначає, що при підписанні даного договору відповідач не надав інформацію про наслідки укладення даної угоди, спірний договір не відповідає встановленим чинним на час його укладення вимогам законодавства, оскільки під час його укладання позивач не мав реальної змоги надати дійсну оцінку його положенням та наслідкам його укладання. Кредитний договір не відповідає вимогам ст..ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», положенням постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», зокрема: відповідачем не надано інформації про орієнтовану сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом і вартості всіх послуг; податковий режим сплати процентів та про державні субсидії; не розяснено, що валютні ризики під час виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором покладено на споживача і не надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами. Також банком не надано графіка платежів із зазначенням сум погашення основного боргу, відсотків за користування кредитом та інших супутних послуг за кожним платіжним періодом, і такий графік між сторонами не підписувався.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні

Ухвалою суду від 04.04.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 02.05.2018 року (а.с.14-15).

02.05.2018 року розгляд справи відкладено на 13.06.2018 року у звязку з неповідомленням відповідача (а.с.30-31).

12.06.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про обєднання справ в одне провадження (а.с.41-51. Ухвалою суду від 13.06.2018 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено (а.с.54-55).

13.06.2018 року у судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, зазначає, що перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору, тобто з 04.07.2007 року, та відповідно сплив 07.07.2010 року (а.с.57-58).

26.06.2017 року від представника ПАТ «Універсал Банк» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію листа повідомлення про зміну відсоткової ставки, копію поштового повідомлення про вручення рекомендованого листа (а.с.73-77), а також 03.07.2018 року клопотання про долучення до матеріалів справи заяви на отримання кредиту (а.с.80-82), які ухвалою суду від 03.07.2018 року залишенні без розгляду у відповідності до положень ч.2 ст.222 ЦПК України.

03.07.2018 року представником позивача у судовому засіданні заявлено клопотання про призначення у справі економічної експертизи (а.с.86-88), яке ухвалою суду від 03.07.2018 року залишено без розгляду у відповідності до положень ч.2 ст.222 ЦПК України (а.с.89-90).

У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити, при цьому посилалися на обставини, викладені в позові. Позивач доповнила, що виконувала умови договору, також погашала кредит у збільшеному розмірі. Однак з кінця 2016 року виникла прострочена заборгованість по кредиту. Про порушене право дізналася у 2017 році.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у письмових поясненнях та додаткових письмових поясненнях на позовну заяву, в яких зазначає, що своїм підписом на заяві про отримання кредиту позичальник підтвердила свою згоду з тим, що узгоджені усі істотні умови договору, на момент укладення договору позичальнику була надана повна та вичерпна інформація, укладений договір відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також 03.07.2018 року представник відповідача надав додаткові пояснення до клопотання про застосування строку позовної давності, в яких зазначає, що перебіг строку позовної давності розпочинається з отримання позивачем повідомлення від банку про збільшення розміру плати за кредит, тобто з 03.07.2008 року, з чого випливає, що перебіг строку сплинув 04.07.2011 року (а.с.84-85).

Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 03 липня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 35-1/516К-07, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 48000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,45% річних з кінцевим терміном повернення до 02.07.2027 року (а.с.7-8).

Сторони підписали графік погашення заборгованості по кредиту, що є додатком № 1 до вказаного кредитного договору (а.с.9-10).

Відповідно до п.6.1.1. умов договору ОСОБА_1 зобовязалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним Договором терміни, а також, виконати інші свої зобовязання згідно даного Договору.

Пунктом 7.1.2 Договору при зміні ставки НБУ, інфляційного індексу чи конюнктури ринку попиту на кредитні ресурси Банк має право переглянути встановлену п. 1.1 процентну ставку за користування кредитом, про що повідомляє Позичальника в письмовій формі за 10-ти календарних днів до дня встановлення нової ставки.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно з вимогами ст.ст.6 і 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ст. 18 цього Закону до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

У частинах 1-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу ст.629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами.

В кредитному договорі №35-1/516К-07 від 03.07.2007 року, виконані умови передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сторони узгодили всі його істотні умови: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; позивач особистим підписом засвідчив, що він ознайомився та погодився з умовами цього договору, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі; виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору; на момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов'язки за договором із повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Частиною шостою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в тій же редакції передбачено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Отже, позивач не заперечувала факт укладання спірного договору та отримання кредитних коштів за умовами договору, сторони виконували умови кредитного договору, позивач здійснювала оплату кредитних коштів. Позивач не була позбавлена можливості відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, що визначено ч.2 ст. 1056 ЦК України, але таких дій не здійснила.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, встановивши, що сторонами в момент укладення договору виконано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо укладення кредитного договору в письмовій формі та зазначення у ньому передбачених законом обов'язкових умов і кредитний договір не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, суд доходить висновку про відсутність правових підстав визначених ч.1 ст. 215, частин 1-3 ст. 203 ЦК України для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору №35-1/516К-07 від 03.07.2007 року.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З урахуванням наведених обставин, суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки позовні вимоги є безпідставними та суд відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 6, 203, 215, 526, 627, 628-630, 1054, 1056 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.07.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк