Справа № 404/3906/15-ц
Номер провадження 2/404/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, по якій з урахуванням останніх уточнень позовних вимог /т.1, а.с.149-150/, просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку №26, розташованого по вулиці Червонозорівській в місті Кіровограді від 09 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку №26, розташованого по вулиці Червонозорівській в місті Кіровограді від 11 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3;

- визнати за нею право власності на житловий будинок №26, розташований по вулиці Червонозорівській в місті Кіровограді;

- визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вулиця Червонозорівська, 26, місто Кіровоград.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 лютого 1990 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 23 лютого 1990 року, актовий запис №156. В період шлюбу ними було побудовано житловий будинок, що знаходиться за адресою: вулиця Червонозорівська, 26, місто Кіровоград. Вказаний житловий будинок було побудовано замість іншого житлового будинку, який належав ОСОБА_4 до шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 1988 року, № 3126.

Той факт, що вищевказаний новий житловий будинок було побудовано у період перебування в шлюбі підтверджується тією обставиною, що будівельний паспорт на забудову земельної ділянки за вказаною адресою було отримано відповідачем тільки в жовтні 1998 року. Будівельний паспорт зберігається в матеріалах інвентарної справи в архіві ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації». Крім того, вказаний факт може буди підтверджено поясненнями свідків.

Зазначено, що враховуючи те, що новий житловий будинок було побудовано в період перебування у шлюбі, він є спільною сумісною власністю. Нещодавно позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 відчужив будинок іншій особі, шляхом укладення договору купівлі-продажу. Згоди на укладання договору купівлі-продажу будинку, що є спільною власністю позивач не надавала. Вважає, що він не мав права без її згоди відчужувати будинок, а договір купівлі-продажу має буди визнаний недійсним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2015 року для розгляду справи визначено суддю Самойленка Д.О. /т.1, а.с.8/.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2015 року ОСОБА_5 відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання на 27 липня 2015 року /т.1, а.с. 19/.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи від 21 серпня 2015 року № 498, керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровоград, у звязку з звільненням судді Самойленка Д.О. з 28 липня 2015 року здійснено повторний автоматичний розподіл справи /т.1, а.с.26/.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2015 року вказана цивільна справа надійшла для розгляду судді Івановій Н.Ю. /т.1, а.с.27/.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи від 07 жовтня 2015 року № 601 керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровоград, 07 жовтня 2015 року до Кіровського районного суду міста Кіровограда надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Однак, відповідно до наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда суддя Іванова Н.Ю. з 21 вересня 2015 року по 21 жовтня 2015 року перебуває у відпустці. Таким чином, призначено автоматичний розподіл матеріалів заяви /т.1, а.с.41/.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2015 року вказана заява ОСОБА_1 про забезпечення позову передана на розгляд судді Галагану О.В. /т.1, а.с.42/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, в порядку забезпечення позову накладено арешт на будинок, який розташований за адресою: вулиця Червонозорівська, 26 в місті Кіровограді. /т.1, а.с.44-45/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2015 року залучено по справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 /т.1, а.с.78/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2015 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_4, який вибув з процесу у звязку зі смертю /т.1, а.с.80/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 квітня 2016 року провадження по справі відновлено та призначено розгляд справи в судове засідання на 10 травня 2016 року /т.1, а.с.159/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 травня 2016 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 1 908 грн. 50 коп. при предявленні нею до суду заяви про зміну предмету позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу на строк до ухвалення судового рішення у справі /т.1 а.с.172а/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 травня 2016 року залучено по справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 /т.1, а.с.174/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 грудня 2018 року провадження по справі закрито в частині позовних вимог до ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з наведених в позовній заяві підстав та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні.

Відповідач пояснила, що між нею та ОСОБА_4 09 квітня 2015 року та 11 квітня 2015 року були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку №26 по вулиці Червонозорівській. При укладанні вказаних договорів ОСОБА_4 будь-яких відомостей щодо перебування у шлюбі з позивачем чи іншими особами ні їй, ні нотаріусу не надавав, усно не зазначав. Крім того, ОСОБА_4 був предявлений паспорт, у якому були відсутні відомості про реєстрацію шлюбу. Жодним чином вона не могла знати про вищевказані обставини, тому майно набуте нею добросовісним шляхом. Зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, позивачем не надано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась. Про час та день слухання справи повідомлена належним чином. 29 червня 2016 року надала письмові пояснення, відповідно до яких вказала, що оспорювані правочини було вчинено з суворим дотриманням норм чинного законодавства, зокрема ст.203 ЦК України. На момент вчинення правочину, будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 перебував у шлюбі та те, що відчужуване майно є спільною сумісною власністю подружжя у нотаріуса не було. У паспорті ОСОБА_4 був відсутній запис про шлюб, крім того, сам продавець довів до відома покупця, що відчужуване нерухоме майно не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, оскільки на час його набуття (як і на момент підписання цього правочину) продавець не одружений і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану частку житлового будинку, в тому числі і відповідно до ст.65, 74 та 97 СК України не має. Вважає, що будь-яких законних підстав для визнання недійсними оспорюваних правочинів не вбачає. Подальший розгляд справи просила проводити без її участі /т.1, а.с.194/.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні, пояснила, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 з 2001 року, до цього жила по вулиці Колгоспній та знає позивача, має з нею сусідські відносини. Знала відповідача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2 не знає. Вказала, що з 2001 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 будували разом будинок, який знаходиться по вулиці Червонозорівській, 26. Вони жили в цьому ж недобудованому будинку в одній з кімнат.

Свідок ОСОБА_8, яка мешкає АДРЕСА_2, пояснила, що за вказаною адресою проживає з 1978 року та знає позивача з 1998 року, між ними сусідські стосунки. Знає, що позивач разом з чоловіком ОСОБА_4 мешкала по вулиці Червонозорівській, буд.26 навпроти її будинку. З 2002 року періодично працювала у позивача, допомагала доглядати за городом, рвала буряни. Бачила, що у будинку був ремонт, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 жили разом, до якого часу вони проживали разом не знає.

Свідок ОСОБА_9, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що знає ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з 2003 року, саме з цього часу вони строїлись, що було до цього не знає. З ОСОБА_7 має дружні стосунки. Знає, що позивач працює у інституті, але не знає ким. Була у них на подвірї, бачила як виганяли стіни, даху не було. Будівництво проводилось за кошти позивача, оскільки ОСОБА_4 не працював. Бачила, як ОСОБА_4 будував дах, а позивач подавала шифер на кришу. У 2008 році ОСОБА_7 перейшла жити до дочки, після того як її прооперували, а ОСОБА_4 залишився проживати у будинку. Потім ОСОБА_4 продав будинок і зник.

Свідок ОСОБА_10, яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, вказала, що є квартальною. Пояснила, що ОСОБА_1 не знає, ніколи не бачила. Знає нового власника будинку ОСОБА_2 та з 2002 року ОСОБА_4, часто його зустрічала. Ніколи у нього на подвірї не була, тільки проходила повз. Не знала, що він був одружений. Пояснила, що ОСОБА_4 звертався до неї щоб отримати паспорт, а потім щодо купівлі-продажу будинку для отримання довідки. Приніс їй паспорт та документи на право власності і вона видала йому довідку на продаж. Зазначила, що у неї в списках була ОСОБА_1, яку вона вказала у довідці як зареєстровану за його адресою, а ОСОБА_4 пояснив, що це його колишня дружина. Вказала, що не знала що він був одружений.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи № 10745 на будинок №26, розташований по вулиці Червонозорівській в місті Кіровограді, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_11 уклали шлюб 23 лютого 1990 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №156. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_4, дружині ОСОБА_4 /т.1, а.с.6/.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 34302846 від 27 лютого 2015 року, виданого реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: ЕВ374910, виданий 05 лютого 2015 року, видавник Кіровський РВ у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області є власником житлового будинку за адресою: Кіровоградська область, місто Кіровоград, вулиця Червонозорівська, будинок 26. Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності, серія та номер: 34302703 видане 27 лютого 2015 року, Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області. Підставою внесення запису зазначено: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19690546 від 27 лютого 2015 року /т.1, а.с.93/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 34302703 від 27 лютого 2015 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку, за адресою: Кіровоградська область, місто Кіровоград, вулиця Червонозорівська, будинок 26. Загальна площа: 118,1 кв.м., житлова площа: 93,5 кв.м. /т.1, а.с.94/.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 квітня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 передав у власність (продав) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2, придатну для використання за призначенням 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Кіровоград, вулиця Червонозорівська, під номером 26. Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №323 /т.1. а.с.87-89/.

Відповідно до п.п.1.2. вищевказаного договору житловий будинок, частка якого відчужується за цим договором, належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_12 27 лютого 2015 року за індексним номером: 34302703.

Відповідно до п.п 2.1. договору за даними довідки, виданої квартальним комітетом №21 Кіровського району м. Кіровограда 01 квітня 2015 року, №129, у житловому будинку, частка якого відчужується за цим договором, зареєстровано місце проживання однієї особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яку продавець зобовязується зняти з реєстрації місця проживання у вищезазначеному житловому будинку до 01 травня 2015 року.

Відповідно до п.п.2.7 договору продавець довів до відома покупця, а покупець взяв до уваги той факт, що відчужене нерухоме майно не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, оскільки на час його набуття (як і на день підписання цього правочину) продавець не одружений і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану частку житлового будинку, в тому числі і відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11 квітня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 передав у власність (продав) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2, придатну для використання за призначенням 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Кіровоград, вулиця Червонозорівська, під номером 26. Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №330 /т.1. а.с.90-92/.

Відповідно до п.п.1.2. вищевказаного договору житловий будинок, частка якого відчужується за цим договором, належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_12 27 лютого 2015 року за індексним номером: 34302703.

Відповідно до п.п 2.1. договору за даними довідки, виданої квартальним комітетом №21 Кіровського району м. Кіровограда 01 квітня 2015 року, №129, у житловому будинку, частка якого відчужується за цим договором, зареєстровано місце проживання однієї особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яку продавець зобовязується зняти з реєстрації місця проживання у вищезазначеному житловому будинку до 01 травня 2015 року.

Відповідно до п.п.2.7 договору продавець довів до відома покупця, а покупець взяв до уваги той факт, що відчужене нерухоме майно не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, оскільки на час його набуття (як і на день підписання цього правочину) продавець не одружений і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану частку житлового будинку, в тому числі і відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає.

Вищезазначені договори купівлі-продажу були посвідчені приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі наданих ОСОБА_4 документів, зокрема паспорта.

Згідно наданого ОСОБА_4 приватному нотаріусу Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 паспорта громадянина України на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії ЕВ374910 виданого Кіровським РВ у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області 5 лютого 2015 року, дані про сімейний стан відсутні. Місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 /т.1, а.с.100/.

Згідно наданої ОСОБА_4 приватному нотаріусу Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 довідки голови квартального комітету №21 ОСОБА_13 виданої громадянину ОСОБА_4, за адресою вулиця Червонозорівська, 26 зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 /т.1, а.с.106/.

Згідно заяви наданої приватному нотаріусу Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від ОСОБА_4, останній вказав, що не одружений і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану частку житлового будинку, в тому числі і відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає /т.1, а.с.107/.

Згідно наданого ОСОБА_4 приватному нотаріусу Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 повідомлення управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року 32-1103-0.4-1339/2-15, вказано, що відповідно земельно-кадастрових даних управління, право власності на земельну ділянку за адресою: м. Кіровоград, вул. Червонозорівська, 26 станом на 29.12.2012 року не зареєстровано /т.1, а.с.101/

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, серії ЕА661860 виданого Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області 27 вересня 1999 року, в даних про сімейний стан зазначено, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 з 23 лютого 1990 року. Місцем реєстрації вказана адреса: вулиця Червонозорівська, 26, місто Кіровоград /т.1, а.с.7/.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_14 І-ОЛ №213047 виданого 28 вересня 2015 року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4 помер 27 вересня 2015 року у віці 77 років, про що 28 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис №2525 /т.1, а.с.76/.

Відповідно до повідомлення від 19 травня 2016 року №150/02-14 приватного нотаріуса ОСОБА_15, після смерті ОСОБА_4, померлого 27 вересня 2015 року, за заявою про прийняття спадщини №71 від 12 листопада 2015 року від ОСОБА_1, що зареєстрована за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, була відкрита спадкова справа за №30/2015, зареєстрована у спадковому реєстрі 12 листопада 2015 року за №58199084. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось /т.1, а.с.184-185/.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку можна зробити висновок, що укладення одним з подружжя договору про розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що той із подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Вищевказане, узгоджується з правовою позицією, що міститься в Постанові Верховного суду по справі № 1622цс15.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна зі сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний дійсним.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна.

У випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину) якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним.

Вищевказане, узгоджується з правовою позицією, що міститься в Постанові Верховного суду по справі № 6-7цс15.

Судом встановлено, що на час укладення договорів купівлі-продажу покупець ОСОБА_2 не знала і не могла знати про те, що нерухоме майно, яке є предметом цих договорів, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і що остання не давала йому згоди на укладення цих договорів, за таких обставин правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 74 та ч. 2 ст. 65 СК України, для задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу немає.

Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права власності на житловий будинок №26, розташований по вулиці Червонозорівській в місті Кіровограді та на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вулиця Червонозорівська, 26, місто Кіровограді, то вони задоволенню не підлягають з підстав того, що вони є похідними вимогами, а тому, оскільки у задоволенні позовних вимоги про визнання недійними спірних договорів купівлі продажу будинку судом відмовлено, то вказані вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, у суду відсутні правові підстави визнання за позивачем права власності на вищезазначене майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН-).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_13, ІПН-).

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (місце знаходження: м. Кропивницький, вул. Шевченка, буд. 20/24)

Повний текст рішення суду складено 17.12.2018 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда