АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2011 зі ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.10.2010 і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2012 збільшено розмір аліментів та стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час розмір аліментів у 1 300 грн. має бути збільшений, оскільки його не вистачає для забезпечення дитини усім необхідним. Дитина від народження і до теперішнього часу перебуває на обліку у Вузловій лікарні № 1 станції Дарниця ДТГО «Південно-Західної залізниці» і починаючи з 2008 року поставлена на «Д» облік як часто хворіюча, оскільки має хронічні захворювання, для лікування яких потрібні значні кошти. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, має задовільне матеріальне становище, а тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (а.с.1-4).

Під час розгляду справи ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4, в якому просив змінити розмір аліментів з 1 300 грн. на 1/3 частину всіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування зустрічних вимог вказував, що він своєчасно сплачує аліменти та додаткові витрати на дитину, заборгованості не має, однак на сьогоднішній день його заробітна плата на посаді торгового представника складає лише 3 200 грн. і він не має змоги сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн. і вважає доцільним змінити розмір стягуваних з нього аліментів на 1/3 частину від його заробітку (а.с.38-41).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.05.2018 у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено (а.с.212-215).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні її позову та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказує, що суд надав невірну оцінку наявним у справі доказам, зокрема медичній картці дитини, з якої вбачається, що дитина часто хворіє і потребує постійного лікування. Також суд залишив поза увагою вартість ліків, які необхідні для лікування. Крім цього, роблячи висновок про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів до 3 000 грн. суд не звернув уваги на встановлений на 2018 рік прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років. Більш того, вказує, що відповідач працездатний, матеріально забезпечений, не має на утримання інших дітей, а тому може сплачувати аліменти у сумі 3 000 грн. на місяць (а.с.217-221).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2018 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.225,226).

У визначений судом строк відзиву не надійшло.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.08.2018 справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.232).

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки-повідомлення, про причини неявки суд не повідомив. Керуючись вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Слід зауважити, що рішення суду оскаржено лише ОСОБА_4 і лише в частині відмови у задоволенні її позову про збільшення розмір аліментів.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду сторонами не оскаржено.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність визначених законом підстав для збільшення розміру аліментів.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.12.2004, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2011.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2011 зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.10.2010 та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2012 збільшено розмір аліментів визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2011. Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 300 грн. з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2012 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7,8).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.06.2013 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2012 змінено - виключено із резолютивної частини рішення вказівку «… починаючи з 10.02.2012 року». В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.9-12).

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом про зміну позовом до ОСОБА_5, в якому просила збільшити розмір аліментів з 1 300 грн. до 3 000 грн. на місяць, вказуючи, що на даний час, аліменти визначені судом у 2012 році в розмірі 1 300 грн., є незначними і не можуть забезпечити належне утримання та розвиток дитини.

Встановлено і не заперечується сторонами, що дитина проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утримання. Відповідач, проживаючи окремо, нерегулярно та не в достатній мірі надає матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, слід зазначити, що відповідач також в добровільному порядку не бере участь у додаткових витратах на дитину, про що свідчать наявні у справі судові рішення про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

Також встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та задовільний стан здоров'я, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи дружини, забезпечений власним житлом, а також його матеріальне становище дозволяє йому виїжджати за кордон (а.с.144).

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції зазначено, що позивачем не надано доказів того, що з часу визначення розміру аліментів за рішенням суду від 04.12.2012 змінилося (погіршилося) матеріальне становище її та дитини, чи погіршилося здоров'я сина, проте такі твердження суду не відповідають фактичним обставинам справи та наявним в ній доказам.

Насамперед, слід зауважити, що розмір аліментів у сумі 1 300 грн. на місяць був визначений судом станом на 2012 рік. До часу звернення позивача з позовом про збільшення розміру аліментів минуло більше п'яти років.

З наданих медичних документів вбачається, що син сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у Вузловій лікарні № 1 станції Дарниця ДТГО «Південно-Західної залізниці». Починаючи з 2008 року поставлений на «Д» (диспансерний) облік, як дитина, що часто хворіє та має хронічні захворювання, що підтверджується наступним:

- 2014 рік (огляд спеціалістами у лютому 2014 року, ВКК № 275 від 07.03.2014, ЛКК № 1981 від 07.11.2014) - діагноз ДЖВП по гіпотоничному типу (захворювання органів травлення), аденоїди II ст. (ЛОР захворювання), сколіотична осанка, ахілодинія (біль в ахіловому сухожиллі). Рекомендовано: харчування стіл № 5 (харчування 4-5 разів на день), ЛФК, масаж 2-3 рази на рік;

- у січні 2014 року проходив лікування у Клінічному санаторії «Приморье» у м. Євпаторія. Надані рекомендації по лікуванню надалі: дієтотерапія, ЛФК, плавання, курс масажу, повторне санаторно-курортне лікування;

- 2015 рік (огляд спеціалістами у лютому 2015 року) - діагноз ДЖВП по гіпотоничному типу (захворювання органів травлення), хронічний аденоїдіт, аденоїдні вегетації II ст. (ЛОР захворювання). Рекомендовано: нагляд гастроентеролога, ортопеда, ЛОРа (&q?ге;Д&q? I; облік);

- 2016 рік (огляд спеціалістами у лютому 2016 року) - діагноз ДЖВП по гіпотоничному типу (захворювання органів травлення), аденоїдні вегетації II ст. (ЛОР захворювання), сколіотична осанка, міопія (захворювання органів зору). Рекомендовано: харчування стіл № 5 (харчування 4-5 разів в день), ЛФК, плавання, нагляд ЛОРа, окуліста, ортопеда, гастроентеролога;

- 2017 рік (огляд спеціалістами у лютому 2017 року) - діагноз ДЖВП (захворювання органів травлення), аденоїдні вегетації II ст. (ЛОР захворювання), сколіоз, плоскостопіє, міопія (захворювання органів зору). Рекомендовано: нагляд ЛОРа, окуліста, ортопеда, гастроентеролога.

Також вказуючи на відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, суд не проаналізував ті обставини, що порівняно з 2012 роком зросла вартість ліків, вартість продуктів харчування, одягу тощо, дитина стала старшою, а відтак потребує більшого матеріального забезпечення.

Вказуючи, що відповідач має середній дохід у 3 200 грн. на місяць, суд не в повній мірі врахував обставини визначені ст. 182 СК України, зокрема відсутність доказів незадовільного стану здоров'я відповідача, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи дружини, а також того, що він забезпечений власним житлом і його матеріальне становище дозволяє йому виїжджати за кордон.

Відтак, у відповідача не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини і сплати ним аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку, який, на переконання суду апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, встановлених фактичних обставин справи, а також обов'язку позивача в рівній мірі з відповідачем нести витрати по утриманню дитини, слід визначити у 2 000 грн. на місяць.

Основним завданням (обов'язком) суду у даній категорії справи є забезпечення і охорона прав дитини.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину та про можливість збільшення розміру і стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на місяць, оскільки менший розмір аліментів, на даний час, не забезпечить належного утримання та розвитку дитини та порушить її права закріплені Законом.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З вищенаведеного вбачається, що рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів підлягає скасуванню, у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального права, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до роз'яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, при зміні розміру аліментів визначених судовим рішенням, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Також, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та, як наслідок, ухвалення нового рішення про задоволення первісного позову, а також враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір, який мав би бути сплачений на користь держави за подання позовної заяви у розмірі 640 грн. та апеляційної скарги у розмірі 960 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 372, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів - скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, 02140, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, 02121, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, 02140, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 23 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А. Шебуєва