Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/1579/17 Провадження 2/712/207/18

05 липня 2018 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

позивачки ОСОБА_1, представника позивачки, адвоката ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Черкаси за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та будинку, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та будинку по пров.Водоп'янова,8,м.Черкаси, укладених між сторонами 20 грудня 2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №118439, виданого Черкаським міським управлінням земельних ресурсів 26.04.2004р. набула у власність земельну ділянку загальною площею 614 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер -06-027-0010 за адресою: м.Черкаси, пров. Водоп"янова,8. Крім того, згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 26.01.1996 р. за №4-645, Свідоцтва про право власності, виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 26.01.1996 р. за №4-646 набула у власність житловий будинок з прибудовами А-1, а', а, а2, а3, житловою площею 43,5 кв.м., загальною площею 83,8 кв.м., погріба під літ.Г, Г', літньої кухні під літ.Б, вбиральні під літ.В, сараю під літ.Д, б, гаражу під літ.Е, замощення І, воріт №1, хвіртки №2, огорожи №3,4,7, водоколонки №6, розміщеного на земельній ділянці загальною площею 614,0 кв.м. за адресою: м.Черкаси, пров. Водоп"янова,8. Позивачка має двох доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_7 В зв'язку з проживанням доньки ОСОБА_5 за кордоном позивачка вирішити укласти договір довічного утримання з іншою донькою ОСОБА_7, оскільки перебувала у похилому віці та потребувала стороннього допомоги та догляду. 20.12.2010р. між сторонами були укладені договори дарування житлового будинку та ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Вказує, що при підписанні вказаного договору позивачка вважала, що підписує договори довічного утримання, оскільки через вади слуху та зору не могла сприймати роз"яснення та чіко бачити, що саме вона підписує. Після укладення вказаних договорів під час спільного проживання з донькою ОСОБА_7 її відношення до ОСОБА_6 погіршилось, вона постійно кричала на матір, ображала та не доглядала за нею та будинком. З 2012 року донька ОСОБА_7 почала проживати з ОСОБА_9, який в силу тяжкої форми алкоголізму, систематично крав майно, вчинював відносно ОСОБА_6 фізичне та психологічне насильство. На поведінку ОСОБА_7 та її відношення до позивачки, вона неодноразово скаржилась доньці ОСОБА_5 та постійно наголошувала на тому, що їй необхідно приїхати в Україну та доглянути матір, оскільки ОСОБА_7 не виконує своїх обіцянок за договором довічного утримання. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 5 липня 2013 р. ОСОБА_9 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням З 2014 року відповідачка проживає в Російській Федерації, інша донька ОСОБА_5 спільно проживає з матір'ю, забезпечує її належним доглядом, займається утриманням будинку та двору в належному стані. Восени 2015р. ОСОБА_5 та позивачка вирішили оскаржувати договір довічного утримання, однак в подальшому з"ясувалось, що замість договору довічного утримання було укладено договори дарування щодо передачі в дар ОСОБА_7 будинку та земельної ділянки за адресою: м.Черкаси, пров.Водоп"янова,8. Позивачка вказувала, що вона підписала договори дарування, а не договір довічного утримання, їй ніхто не пояснив і тому в неї було спотворене уявлення про обставини, що в дійсності мали місце. ОСОБА_6 підписала договори дарування внаслідок помилки та обману відповідачки, вважаючи що це договір довічного утримання, що мало для неї істотне значення, вона фактично позбавлена права власності на належний їй житловий будинок, господарські споруди та земельну ділянку. Просить суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки загальною площею 614,0 кв.м з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер -06-027-0010 по пров.Водоп'янова,8, м.Черкаси, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 2824, визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами по пров.Водоп'янова,8, м.Черкаси, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 2821, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, судові витрати покласти на відповідача.

Провадження у справі згідно ухвали суду від 01.11.2017р. зупинялось у зв'язку з направленням судового доручення згідно умов Конвенції про правову допомогу та правові правовідносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р. стосовно вручення відповідачу копії позовної заяви, повідомлення про час та місце судового розгляду, та його допиту по суті позовних вимог за місцем проживання відповідачки в м.Ніколаєвськ-на-Амурі Хабаровського краю Російської Федерації. 19.02.2018р. ОСОБА_7 на виконання ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 01.11.2017р. вручено копію позовної заяви ОСОБА_6 та повідомлення про час та місце судового розгляду, проведений допит по суті позовних вимог за місцем проживання.

У відзиві на позов ОСОБА_7 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вказувала, що сестра ОСОБА_5 проживала в ОСОБА_10 напротязі 13 років, з матір"ю та відповідачкою не спілкувалась, не дзвонила і взагалі не давала про себе знати, тим більше не цікавилась здоров"ям матері. Її місцезнаходження та адреса були сім"ї не відомі. Після приїзду ОСОБА_7 до України разом з чоловіком ОСОБА_9 вона почалась займатися ремонтом будинків та за допомогою спеціалістів повністю зробила ремонт будинку. Крім того, був зроблений ремонт і в будинку, де проживає позивачка, в гаражі, встановлений новий забор і ворота. Під час перебування ОСОБА_6 в лікарні, відповідачка займалась будинком та господарством, прибирання в маминому будинку теж здійснювалось ОСОБА_7 Вказує, що під час укладення договорів дарування, позивачка чудово розуміла значення своїх дій, уточнювала у нотаріуса всі питання, що її цікавили. Після того, як нотаріус вголос прочитала договір і після її роз"яснень, вони підписали з позивачкою документ і нотаріус його завірила. Доказів того, що відповідачка скористалась якимись важкими обставинами та примусила ОСОБА_6 укласти вказані договори замість договору довічного утримання, при цьому ввівши її в оману, позивачем до позовної заяви не додано. Крім того, договори укладені у 2010 році, а зареєстровані у Відділі юстиції по реєстрації прав на нерухоме майно тільки в грудні 2012 року, тобто в позивачки було достатньо часу змінити своє рішення при бажанні та за умови поганого до неї відношення з боку відповідача не дати згоди на реєстрацію договорів. Таким чином, договори дарування укладені ОСОБА_6 свідомо та при здоровому глузді, у зв"язку з викладеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просила застосувати строк позовної давності та відмовити в позові також з причини пропуску позивачкою даного строку при зверненні до суду.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_2 вважав відзив відповідача необгрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи, вказував, що необхідно критично відноситись до описаних відповідачем заходів догляду за домогосподарством, вирощуванням овочів та оброблення городів, відповідачка не пояснює свого рішення про залишення матері без догляду, адже на даний час відповідач проживає в РФ та являється повноправним власником майна ОСОБА_6 без будь-яких обов"язків щодо догляду за нею. Жодним чином не підтверджується, що договори були зачитані позивачу вголос та їхні наслідки, в повній мірі були зрозумілі сторонам, не вказано у який спосіб зміст та наслідки даних правочинів роз"яснювався присутнім. Долученими до матеріалів медичними документами підтверджуються захворювання слуху та зору ОСОБА_6 на той час, що ускладнювало розуміння наслідків відчуження власного майна.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача ОСОБА_3 вказувала, що при укладенні договорів дарування нотаріус ОСОБА_8 діяла повністю в рамках закону та згідно з чинним законодавством, власноручний підпис документа дарувальником ОСОБА_6 свідчить про те, що нотаріусом перевірялась її дієздатність при укладенні договору та встановлена адекватність її поведінки, а також добровільність при укладенні договорів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та її представник, адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Заперечили проти пропуску позивачкою строку позовної давності, оскільки внаслідок захворювання позивачки на катаракту обох очей та туговухість остання не змогла спрйняти роз'яснення нотаріуса щодо дійсної природи спірних правочинів в момент їх укладення, а їх примірник позивачці не вручався. Тільки після проведенного оперативного лікування у 2016 році позивачка змогла у повній мірі зрозуміти зміст спірних договорів, примірники яких були вручені відповідачці та перебували у її речах, дізнавшись у такий спосіб про порушення своїх прав, позивачка звернулась до суду з даним позовом в межах передбаченого законом трирічного строку давності.

Представники відповідача в судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з підстав. викладених у відзиві та позов та запереченні. Також вказували, що примірники спірних договорів перебували у будинку, де проживала позивачка, отже остання могла дізнатись про порушення своїх прав у момент їх укладення в 2010 році, а тому звернулась до суду в 2017 році з пропуском строку позовної давності.

Третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у наданій суду заяві заперечувала проти позовних вимог з тих підстав, що 20.12.2010р. за р.р. №2821, 2824 посвідчила відповідно договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м.Черкаси, пров. Водоп"янова,8 від імені ОСОБА_6 Під час укладення вказаних договорів нотаріус особисто спілкувалась з дарувальником, з"ясовувала, які стосунки у неї з дочкою, враховуючи її похилий вік. Оскільки при вчиненні даного правочину нотаріусом було дотримано вимог Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вважає, що підстави для визнання договорів дарування недійсними відсутні. Просила розглянути справу без її участі з урахуванням даного заперечення та норм діючого законодавства.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позов та вказала, що до жовтня 2013 року проживала за кордоном, а коли повернулась побачила, що мати проживає не у будинку, а у времянці, де немає належних умов. Відповідач з травня 2014 року в зв'язку з ускладенням стосунків виїхала до Росії, після чого не бере участі в утриманні будинку, його ремонту та догляді за матір'ю, остання оплачує комунальні послуги. Зазначала, що про те, що матір'ю були укладені саме договори дарування дізналась, коли після того як у 2015 році постало питання оформлення субсидії, після чого виник даний спір, який сторони не врегулювали у досудовому порядку.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У зв"язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №118439, виданого Черкаським міським управлінням земельних ресурсів 26.04.2004р. ОСОБА_6 набула у власність земельну ділянку загальною площею 614 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер -06-027-0010 за адресою: м.Черкаси, пров. Водоп"янова,8.

Крім того, згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 26.01.1996 р. за №4-645, Свідоцтва про право власності, виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 26.01.1996 р. за №4-646 позивачка набула у власнісь житловий будинок з прибудовами А-1, а', а, а2, а3, житловою площею 43,5 кв.м., загальною площею 83,8 кв.м., погріба під літ.Г, Г', літньої кухні під літ.Б, вбиральні під літ.В, сараю під літ.Д, б, гаражу під літ.Е, замощення І, воріт №1, хвіртки №2, огорожи №3,4,7, водоколонки №6, розміщеного на земельній ділянці загальною площею 614,0 кв.м. за адресою: м.Черкаси, пров. Водоп"янова,8.

20.12.2010р. ОСОБА_6 (дарувальник) та ОСОБА_7 (обдаровувана) уклали договір дарування житлового будинку, за умовами якого ОСОБА_6 передала безоплатно у власність ОСОБА_7 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: м.Черкаси, пров. Водоп"янова,8, а саме: житловий будинок з прибудовами А-1, а', а, а2, а3, житловою площею 43,5 кв.м., загальною площею 83,8 кв.м., погріб під літ.Г, Г', літня кухня під літ.Б, вбиральня під літ.В, сарай під літ.Д, б, гараж під літ.Е, замощення І, ворота №1, хвіртка №2, огорожа №3,4,7, водоколонка №6, а також житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розміщений на земельній ділянці загальною площею 614,0 кв.м., кадастровий номер -06-027-0010, яка є приватною власністю дарувальника. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2821.

20.12.2010 року ОСОБА_6 (дарувальник) та ОСОБА_7 (обдаровувана) уклали договір дарування земельної дільнки, за умовами якого ОСОБА_6 передала земельну ділянку площею 614 кв.м., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер -06-027-0010, що знаходиться за адресою: м.Черкаси, пров.Водоп"янова,8 у власність ОСОБА_7 безоплатно. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2824.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.12.2009р. розірваний шлюб між відповідачкою ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.07.2013р. задоволений позов власника житлового будинку м.Черкаси, пров.Водоп"янова,8 ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_9 таким, що втратив право користування житловим будинком, вказаний позов підтримала ОСОБА_7, яка брала участь в даній справі в якості третьої особи.

Державна реєстрація права власності відповідачки на житловий будинок та земельнку ділянку за адресою м.Черкаси, пров.Водоп"янова,8 на підставі спірних правочинів здійснена 10.12.2013р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових право на нерухоме майно від 19.09.2017р.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав покази, що проживає по сусідству та не знав про укладення договорів дарування в 2010 році, з 2014 року відповідачка у будинку по пров.Водоп'янова, 8, м.Черкаси не проживає. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав покази про те, що в 2010 році позивачка, яка є його родичкою, радилась з ним з приводу відчуження домоволодіння доньці, яка буде за нею доглядати, на що він порадив, щоб це не був договір дарування.

Відповідно до консультативного висновку ТОВ «Офтальмологічний Центр «Новий зір» від 03.12.2007р. у ОСОБА_6 встановлений діагноз незріла катаракта обох очей, вікова макулодистрофія (суха форма) правового ока.

Згідно з довідкою начальника ВМС медичної служби УСБУ в Черкаській області від 01.09.2017р. ОСОБА_6 станом на грудень 2010 року згідно амбулаторної картки № 117 страждала на початкову катаракту правого ока, незрілу катаракту лівого ока, вікову туховухість І-ІІ ст.

Відповідно до виписки з медичної картки від 24.06.2016р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведене лікування 27.04.2016р. факоемульсифікація з імплантацією інтраокулярної лінзи правого ока, 18.05.2016 року - факоемульсифікація з імплантацією інтраокулярної лінзи лівого ока.

Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Згідно ч. 1 ст. 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин)

Статтею 203 ч.1 і 5 ЦК України встановлено , що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу , іншим актам цивільного законодавства , а також моральним засадам суспільства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка посилається в обгрунтування своїх вимог на статті 229 та 230 ЦК України.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Частиною 1 статті 229 ЦК України визначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочини, вчинені внаслідок помилки належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Помилка це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, розуміється помилка щодо, зокрема, природи правочину, прав та обовязків сторін.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 61-13652св18, 03 травня 2018 року № 61-745св17 та № 61-4417цс18.

Згідно з ч. 1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст.230 ЦК України є введення однією стороною іншої сторони правочину в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Ці обставини визначені в ч.1 ст.229 ЦК України. Обман може полягати в тому, що сторона неправдиво заперечує наявність обставин, що можуть бути перешкодою для вчинення правочину, або в тому, що вона замовчує їх існування. Суб'єктивною ознакою дій сторони, що ввела іншу сторону в оману, є умисел на введення в оману.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 визначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано суду переконливих доказів вчинення відповідачкою конкретних умисних дій з метою введення позивачки в оману щодо обставин, які впливають на вчинення спірних правочинів, зокрема щодо запевнення про укладення з нею договорів довічного утримання.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач є особою похилого віку та на момент укладення спірних правочинів мала 85 років і страждала на хвороби зору катаракта обох очей та туговухість І-ІІ ст., що підтверджено виписками з медичної картки, після укладення договорів дарування продовжила проживати у відчуженому за спірним правочином будинку, який є її єдиним житлом, маючи в ньому зареєстроване місце проживання, продовжувала сплачувати комунальні послуги за будинок і звертаючись до суду в 2013 році з приводу визнання колишнього чоловіка відповідачки таким, що втратив право користування житлом, вказувала на себе як власника будинку, тобто фактична передача будинку та ділянки не відбулась, тому з урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач, укладаючи спірні договори дарування, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо юридичної природи цього правочину, прав та обов'язків сторін за цим договором, оскільки через наявні вади слуху та зору з обєктивних причин не могла правильно сприйняти розяснення нотаріуса щодо природи спірних правочинів, тому позов підлягає до задоволення на підставі статті 229 ЦК України.

Доводи відповідачки про наявність підстав для відмови через пропуск позивачкою строку позовної давності суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення на позов, виходячи з таких міркувань.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Позивачкою доведено, що внаслідок захворювання позивачки на катаракту обох очей та туговухість остання з обєктивних причин не змогла сприйняти у повній мірі зміст спірних правочинів в момент їх укладення, а їх примірники позивачці не вручались, що вбачається зі змісту вказаних договорів, в яких вказано про вручення примірника кожного договору дарування виключно обдарованій. Матеріалами справи підтверджено, що про порушення своїх прав позивачка дізналась у 2016 році, коли після проведенного оперативного лікування захворювань очей змогла у повній мірі зрозуміти зміст спірних договорів, після чого звернулась до суду з даним позовом у вересні 2017 року в межах передбаченого законом трирічного строку давності.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком по пров.Водоп'янова,8, м.Черкаси, представник позивачки посилався на те, що відповідачка не проживає з 2014 року у вказаному житловому будинку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування вказаним житлом у разі відсутності понад один рік без поважних причин, якщо інше не передбачено законом. Оскільки протягом періоду відсутності відповідачки у зазначеному житловому будинку остання була зареєстрована власником житлового приміщення, вказана відсутність не може вважатись такою, що дає підстави для висновку про втрату нею право користування будинком, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦКПК України понесені позивачкою судові витрати по оплаті судвоого збору в сумі 2015,05 грн. підлягають до відшкодування за рахунок відповідачки пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 78, 81, 89, 141, 244, 264-268, 274, 280-282, 351, 352 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 229, 230 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів дарування задоволити.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки загальною площею 614,0 кв.м з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер -06-027-0010 по пров.Водоп'янова,8, м.Черкаси, укладений 20 грудня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 2824.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами по пров.Водоп'янова,8, м.Черкаси, укладений 20 грудня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 2821.

Стягнути з ОСОБА_7 (код РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, пров.Водоп'янова,8, м.Черкаси) на користь ОСОБА_6 (код РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, пров.Водоп'янова,8, м.Черкаси) судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1280 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 12 липня 2018 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua