Номер провадження: 22-ц/785/2927/18
Номер справи місцевого суду: 495/518/17
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О.Д.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м. Одеса

Справа № 495/518/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідачі -1) ОСОБА_5, 2) ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 доОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення та поновлення у реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Гайда-Герасименко О.Д. 19 червня 2017 року,

встановив:

У січні 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) вселити його у квартиру АДРЕСА_1; 2) поновити його на реєстраційному обліку у квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 943 серії НФ,виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради27.05.2009 р., на склад його сім'ї - він, ОСОБА_5, ОСОБА_7 була надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_2. Він та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбу, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2011 р. був розірваний.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2013 р., він був виселений з квартири АДРЕСА_3.

На виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2013 р. був виданий виконавчий лист про його виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку.

07.04.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду було фактично виконано в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 р. його касаційна скарга задоволена.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2013 р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 29.11.2013 р. скасовані, справа була передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку та стягнення майнової шкоди було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.06.2016 р. касаційна скарга ОСОБА_5 відхилена. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 р. залишені без змін.

Оскільки рішення суду про його виселення скасовано, його права підлягають поновленню (а. с. 1 - 3).

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.06.2017 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1

Поновлено ОСОБА_4 реєстраційний облік у квартирі АДРЕСА_1

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 943 серії НФ,виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради27.05.2009 р., на склад сім'ї позивача (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7) була надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбу, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2011 р. був розірваний.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2013 р., ОСОБА_4 був виселений з квартири АДРЕСА_3.

На виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2013 р. був виданий виконавчий лист про виселення ОСОБА_4 з квартири без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку.

07.04.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду було фактично виконано в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 р. касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2013 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29.11.2013 р. скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку та стягнення майнової шкоди було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.06.2016 р. касаційна скарга ОСОБА_5 відхилена. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 р. залишені без змін.

Виселивши та знявши з реєстраційного обліку з спірної квартири ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, ОСОБА_5 порушила конституційне право останнього на користування житловим приміщенням, яке підлягає судовому захисту.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі (а. с. 125 - 128).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2017 р. (а. с. 181 - 183) залишена без задоволення заява ОСОБА_5 від 04.07.2017 р. (а. с. 137 - 140) про перегляд заочного рішення.

ОСОБА_5в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що позовна вимога про поновлення на реєстраційному обліку повинна бути заявлена до відповідного відділу Державної міграційної служби України, який не був залучений до участі у справі. Вселення позивача у квартиру призведе до звуження житлових прав проживаючих у квартирі осіб. Не було залучено до участі у розгляді справи орган опіки та піклування. Позивач не повідомив суд про розгляд судом її позову про визнання недійсним розпорядження органу приватизації. Крім того, у суді розглядається її заява про перегляд рішення у попередній справі за нововиявленими обставинами.

Апелянт та ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення. Вказує, що рішення суду на підставі якого було виселено з квартири скасовано.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у вирішені спору, характер правовідносин між сторонами, освідомленість апелянта про розгляд судом її апеляційної скарги, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших осіб, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 64, 156, 157 ЖК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли житлові правовідносини.

Згідно до ст. 47 Конституції України кожний громадянин має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла не інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилами, передбаченими ст. ст. 9, 64, 156, 157 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням.

Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім`ї власник жилого будинку (квартири) має, відповідно до ст. 157 ЖК, за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Оскільки беззаперечно встановлено, що рішення суду, на підставі якого ОСОБА_4 був примусово виселений та знятий з реєстрації місця проживання у спірній квартирі, на час розгляду даної справи скасовано, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна вимога про поновлення на реєстраційному обліку повинна бути заявлена до відповідного відділу Державної міграційної служби України, який не був залучений до участі у справі, вселення позивача у квартиру призведе до звуження житлових прав проживаючих у квартирі осіб, колегія суддів відхиляє оскільки ОСОБА_5 не уповноважена захищати права органу Державної міграційної служби України. ОСОБА_4 був виселений з квартири на підставі скасованого у подальшому рішення суду.

Доводи апелянта про те, що не було залучено до участі у розгляді справи орган опіки та піклування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не засновані на положеннях ст. 19 СК України, якою передбачені випадки обов'язкової участі цього органу при розгляді справ.

Доводи апелянта про те, що позивач не повідомив суд про розгляд судом її позову про визнання недійсним розпорядження органу приватизації, у суді розглядається її заява про перегляд рішення у попередній справі за нововиявленими обставинами, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не впливають на законність рішення на час його ухвалення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе