печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

"03" липня 2018 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБІЕС СЕЙЛЗ» про встановлення факту неправдивості інформації та її спростування, -

В С Т А Н О В И В:

07.05.2018 р. до суду надійшла заява ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» про встановлення факту неправдивості інформації та її спростування.

Заявник у заяві пошилається на те, що через мережу Інтернет на сторінці веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 в статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_1» було поширено інформацію, яку заявник вважає недостовірною.

При цьому, має місце посилання ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» на те, що встановити особу, яка поширила недостовірну інформацію самостійно неможливо, а тому дана заява має бути розглянута в порядку окремого провадження, що передбачено ст. 277 ЦК України та п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Дослідивши матеріали позовної заяви приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Вдаючись в аналіз положень ч. 4 ст. 277 ЦК України та п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома то у такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження.

Так, встановлення факту недостовірної інформації передбачає доведення факту поширення інформації заявником та факту достовірності інформації її поширювачем, тобто між учасниками справи існують спірні правовідносини, спір між ними має розглядатися в позовному провадженні.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень цивільно процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Разом з тим, заявник вказує, що з відкритих джерел, а саме - реєстрів відповідних домених зон, доступ яких надано сервісом WHOIS реєстратора доменних імен Imena.UA, контактну особу реєстранта (власника) веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 встановити не можливо.

Проте, з наданих суду матеріалів не вбачається, що заявником вичерпані всі можливі засоби на встановлення відповідача у справі та докази зворотнього відсутні. При цьому, заявником не було реалізовано право на отримання інформації щодо встановлення належного відповідача в судовому порядку.

За наведених вище обставин, суд приходить до переконання про необхідність відмовити ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження, оскільки з заяви вбачається спір про право, та заявником не надано суду доказів, що ним було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи, або власника веб-сайту, якими була поширена оспорювана інформація.

На підставі викладеного та керуючись ст. 277 ЦК України, ст. ст. 152, 293, 315 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБІЕС СЕЙЛЗ» про встановлення факту неправдивості інформації та її спростування.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд ( а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва) протягом п'ятнадцяти днів з дня її постановлення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.І. Цокол