Справа № 232/2797/13-ц
Провадження № 2-в/329/18/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018р. смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Ломейка В.В., за участю секретаря судового засідання Богдан І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чернігівка ухвалу Верховного Суду від 18 червня 2018 року про направлення копії матеріалів касаційного провадження № 61-2330ск18 у справі № 232/2797/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2018 року до Чернігівського районного суду Запорізької області надійшла ухвала Верховного Суду від 18 червня 2018 року про направлення копії матеріалів касаційного провадження № 61-2330ск18 у справі № 232/2797/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою від 05 вересня 2018 року було відкрито провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження, судове засідання призначено на 25 вересня 2018 року.

25.09.2018 року в судове засідання учасники справи не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 36,37).

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали, долучені до ухвали Верховного Суду, відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, вважає що втрачене судове провадження підлягає відновленню в частині рішення Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 липня 2014 року, виходячи з наступного.

В ухвалі Верховного Суду від 18 червня 2018 року зазначено, що у серпні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося із касаційною скаргою на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2014 року відкрито касаційне провадження в зазначеній справі та витребувано з Кіровського міського суду Донецької області цивільну справу № 232/2797/13-ц. Вимоги зазначеної ухвали не виконано в частині витребування справи, оскільки Кіровський міський суд Донецької області знаходиться на території проведення антитерористичної операції, тому справа до суду касаційної інстанції не надходила.

Відповідно до Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 змінено територіальну підсудність справ Кіровського міського суду Донецької області та визначено територіальну підсудність справ за Чернігівським районним судом Запорізької області.

У відповідях Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року № 02-02/139/14 та від 31.12.2014р. № 02-02/147/14 на ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.10.2014р. зазначено, що справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до Чернігівського районного суду не надходила та зв'язок з Кіровським міським судом Донецької області відсутній.

З огляду на викладені обставини є підстави вважати, що судове провадження у зазначеній справі втрачене.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 489 ЦПК України передбачає, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасників справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 490 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною ст.ст. 1,3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції».

Судом встановлено, що судове провадження по справі № 232/2797/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке розглядалось Кіровським міським судом Донецької області, втрачено. На офіційному сайті Кіровського міського суду Донецької області міститься інформація щодо припинення роботи суду.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Кіровському міському суду Донецької області здійснюється Чернігівським районним судом Запорізької області, але матеріали справи до Чернігівського районного суду Запорізької області з Кіровського міського суду Донецької області не передавалися.

Збереглась копія рішення Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року та копія рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 липня 2014 року у справі № 232/2797/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6-8, 20-23, 26-27), які занесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Враховуючи, що достатньо зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження у справі № 232/2797/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині рішення Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 липня 2014 року, то втрачене провадження підлягає відновленню в частині рішень першої та апеляційної інстанцій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 488-495 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у справі № 232/2797/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині рішення Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 липня 2014 року:

Справа № 232/2797/13-ц

Провадження № 2/232/17/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року м. Кіровське

Кіровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Назаренко Г.В.

при секретарі Крамар В.М.

за участю позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

особи, яка надає правову допомогу ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі ПрАТ «СК «Провідна») про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 14 травня 2013 року о 18 годині 05 хвилин відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем «КІА SPORTAGE», держаний номер НОМЕР_1 в селі Шевченка Шахтарського району на перехресті вулиць Шевченка та Степної, не впевнившись, що це не буде безпечним і не утворить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав обгін автомобіля «Daewoo», державний номер НОМЕР_2, під його керуванням, на вулицю Степну, чим порушив пункти 1.5, 10.1, 14.6 «а» ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з його автомобілем, і обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. 21 червня 2013 року відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно висновку № 1/21/10/13 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу автомобіля ЗАЗ Daewoo Т 13110, держномер 8294 ВІ, величина матеріальної шкоди, заподіяної володільцю транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Т 13110, держномер 8294 ВІ, з технічної точки зору складає 34346,85 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», яка добровільно виплатила йому 19087 грн., які не покривають витрат на відновлення автомобіля. Просив відшкодувати різницю невідшкодованої шкоди в сумі 15263,98 грн., стягнувши цю суму з відповідачів солідарно. Крім цього зазначив, що пошкодженням автомобіля йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в неможливості використання автомобіля за призначенням, яку оцінив у 5000 грн., яку просив стягнути з відповідачів солідарно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково і суду пояснив, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик в межах ліміту відповідальності відшкодовує шкоду, заподіяну третій особі, внаслідок ДТП. 23 березня 2013 року він уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком на 1 рік з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну пошкодженням майна, в сумі 50.000 грн. Позовні вимоги визнав частково лише в розмірі 500 грн. франшизи, яка страховою компанією за умовами договору страхування не відшкодовується. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнав у звязку з тим, що за умовами договору відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Відповідач ПрАТ «СК «Провідна» - про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, його представник в судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки. З наданих суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача ОСОБА_5, діюча на підставі довіреності № 13/3086 від 26 грудня 2013 року, посилається на необґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 був укладений Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АС/0159402 строком дії з 23.03.2012 по 22.03.2014 на умовах Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на час ДТП. На умовах Полісу було застраховано цивільно-правову відповідальність водія ТЗ КИА, реєстраційний номер НОМЕР_1. ПрАТ «СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування у відповідності до вимог ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме відшкодувало витрати, повязані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, зменшене на суму франшизи та податок на додану вартість. 3 липня 2013 року представником ПрАТ «СК «Провідна» з метою встановлення вартості матеріального збитку позивачеві відповідно до вимог ст. ст.34-36 Закону було оглянуто ТЗ позивача у його присутності, про що був складений акт огляду пошкодженого ТЗ від 03.07.2013 із зазначенням переліку пошкоджень ТЗ, що сталися в результаті ДТП 25.03.2013, який було складено у присутності та підписаний представником ПрАТ «СК «Провідна» та позивачем. 9 липня 2013 року ПрАТ «СК «Провідна» після та на підставі зібраної документації стосовно ДТП та акту огляду пошкодженого ТЗ від 03.07.2013 зроблено розрахунок суми страхового відшкодування, за яким вартість відновлювального ремонту позивача з урахуванням коефіцієнту зносу склало 23592,31 грн. без ПДВ. Суму страхового відшкодування в розмірі 19087 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн. та із застосуванням коефіцієнту зносу ТЗ в розмірі 0,4486 було перераховано на імя позивача. Правовою підставою для утримання ПДВ ПрАТ «СК «Провідна» з суми страхового відшкодування є ст.196 Податкового кодексу України та лист ДПА України № 10143/5/16-1516 від 21.08.2009, відповідно до яких сума страхових виплат не повинна передбачати нарахування ПДВ, якщо страхове відшкодування сплачується безпосередньо потерпілому. Розрахунок було здійснено на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх засобів, затверджених наказом МЮУ та Фонду ДМУ від 23.11.2003 № 142/5/2092 зі змінами та доповненнями, внесеним наказом МЮУ та Фонду ДМУ від 24.07.09 № 1335/5/1169, зареєстрованих в МЮУ 04.08.2009 за № 724/16740, вимоги якої є обовязковими під час проведення товарознавчих досліджень. В запереченнях зазначено, що різницю між сумою відшкодування, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Фізична особа-підприємець, що надає послуги з ремонту ТЗ (СТО) або здійснюють торгівлю запчастинами ТЗ, не є належним оцінювачем. Таким чином, ПрАТ «СК «Провідна» жодним чином не порушувало прав позивача на отримання відшкодування у порядку, встановленому Законом, не вчиняла дій, які б свідчили про невизнання або оспорювання такого права. На підставі наведеного представник відповідача - ПрАТ «СК «Провідна» просить в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «провідна» відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

23 березня 2013 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/0159402/0514/13) стоком дії до 22 березня 2014 року включно з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50.000 грн., розмір франшизи за договором складає 500 грн.

Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про загальнообовязкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та іншими законами України і нормативно-правовими атами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

14 травня 2013 року о 18 годині 05 хвилин відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «КІА SPORTAGE», держаний номерний знак НОМЕР_1, в селі Шевченко Шахтарського району на перехресті вулиць Шевченка та Степної, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати обгін автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який, рухаючись у попутному напрямку, почав виконувати поворот на вулицю Степну, чим порушив п.п.1.5, 10.1, 14.6 «а» ПДД України, внаслідок чого зіткнувся із зазначеним автомобілем, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

15 травня 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Донецьку із заявою про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому в результаті ДТП, яке сталося за участю транспортного засобу страхувальника ПрАТ «СК «Провідна», майну потерпілого ЗАЗ Daewoo Т 13110 через систему «Приват Мані» ЗАТ КБ «ПриватБанк».

16 травня 2013 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Донецьку із заявою про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому в результаті ДТП, яке сталося за участю транспортного засобу страхувальника ПрАТ «СК «Провідна», майну потерпілого.

Постановою Кіровського міського суду Донецької області від 21 червня 2013 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 340 грн.

3 липня 2013 року транспортний засіб позивача ОСОБА_3 було оглянуто представником ПрАТ «СК «Провідна» в його присутності, на наслідком огляду складено акт № 230007584 від 3 липня 2013 року, в якому відображено назву деталей та опис їх пошкоджень.

Згідно ст.29 Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.32.7 Закону страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до абз.2 п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилам цього підпункту.

Згідно ст.196 Податкового кодексу України та листа ДПА України № 10143/5/16-1516 від 21 серпня 2009 року сума страхових виплат не повинна перевищувати нарахування податку на додану вартість, якщо страхове відшкодування сплачується безпосередньо потерпілому, тобто страхова компанія не відшкодовує податок на додану вартість при виплаті страхового відшкодування.

Згідно наданого суду ПрАТ «СК «Провідна» розрахунку матеріального збитку по справі № НОМЕР_3 його сума склала 19582,87 грн.

Сума страхового відшкодування в розмірі 19082,87 грн. за вирахуванням франшизи розмірі 500 грн. та із застосуванням коефіцієнта зносу ТЗ в розмірі 0,4486 було перераховано на імя позивача ОСОБА_3, що підтверджується розпечаткою ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначення вартості КТЗ містяться у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колишніх транспортних засобів, затвердженої наказом МЮУ, Фонду ДМУ 24.11.2003 № 142/5/2012 (у редакції наказу МЮУ, Фонду ДМУ від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстровану в МЮУ 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі Методика).

Відповідно до п.п. «д» п.1.4 Методики вона застосовується, зокрема, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику у разі пошкодження КТЗ.

Суд приходить до висновку про те, що розрахунок матеріального збитку, заподіяного позивачу, був здійснений ПрАТ «СК «Провідна» у відповідності до вимог Методики, а тому є належним доказом по справі.

Згідно висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_6 № 1/21/10/13 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу ЗАЗ-Daewoo Т 13110, державний номер НОМЕР_4 від 21 жовтня 2013 року вартість відновлювальних робіт без урахування фізичного зносу по ремонту ТЗ ЗАЗ-Daewoo Т 13110, державний номер НОМЕР_4 згідно проведеного дослідження складає 32651,04 грн.; вартість відновлювальних робіт з урахуванням фізичного зносу по ремонту ТЗ ЗАЗ-Daewoo Т 13110, державний номер НОМЕР_4 згідно проведеного дослідження складає 32651,04 грн.; величина матеріальної шкоди, заподіяної володільцю ТЗ ЗАЗ-Daewoo Т 13110, державний номер НОМЕР_4, з технічної точки зору згідно проведеного дослідження складає 34346,85 грн.

Оскільки відповідно до вимог ст.29 Закону страховик відшкодовує власнику ТЗ лише витрати, повязані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу на підставі Методики і не відшкодовує матеріальну шкоду, суд бере до уваги розрахунок суми матеріального збитку, заподіяного позивачу, наданий ПрАТ «СК «Провідна», а не висновок автотоварознавчого дослідження транспортного засобу позивача.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою сумою (страховим відшкодуванням).

Вказаною нормою права передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність особи, яка застрахувала свою відповідальність, яка полягає в тому, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, повинна сплатити страхове відшкодування потерпілому лише в тому разі, виплачена сума страхового відшкодування не покриває розміру фактичних витрат.

На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, є безпідставними.

П.36.6 ст.36 Закону передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона буле передбачена договором страхування.

Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» позивачу була виплачена сума страхового відшкодування з вирахуванням із розміру матеріального збитку франшизи в сумі 500 грн. (19582,87 грн. 500 грн.), підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 різниця між фактичним розміром шкоди і страховою сумою, яка дорівнює 500 грн. і є франшизою у договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 26-1 Закону містить в собі умови відшкодування страховиком потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час ДТП. Відшкодування моральної шкоди потерпілому фізичній особі страховиком моральної шкоди у звязку з пошкодженням майна, Законом не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд приходить до висновку про те, що позивачу пошкодженням належного йому автомобіля відповідачем ОСОБА_2 внаслідок порушення ним правил дорожнього руху була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, неможливість протягом тривалого часу використовувати транспортний засіб за призначенням, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням наведеного, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Підлягають присудженню позивачеві, позов якого задоволено частково, з відповідача ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 458,80 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Витрати, понесені позивачем на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та повідомлення відповідачів про проведення такого дослідження відшкодуванню не підлягають, оскільки не віднесені до витрат, повязаних з розглядом справи, перелік яких міститься в ст.79 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, понесені позивачем по складанню позовної заяви адвокатом ОСОБА_7 згідно договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 19.11.2013р. на суму 500 грн., відшкодуванню не підлягають, оскільки виходячи із змісту ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною в розмірі, що не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до ст. ст.23, 1167, 1194 ЦК України, ст. ст.22, 26-1, 29, 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст.15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 франшизу в сумі 500 (пятисот) гривень, на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1000 (одну тисячу) гривень.

В іншій частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити за необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування сплаченого судового збору 458 (чотириста пятдесяти вісім) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Кіровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Назаренко

ЄУН: 232/2797/13-ц

НП: 22-ц/775/2134/2014

Головуючий у 1 інстанції: Назаренко Г.В.

Доповідач: Краснощокова Н.С.

Категорія: 34

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Безрученко Ю.О., Гапонова А.В.

при секретарі: Щербюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 14 травня 2013р. сталась ДТП, в ході якої відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_5 в селі Шевченки Шахтарського району на перехресті вулиць Шевченко та Степної, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати обгін автомобіля ЗАЗ - «Daewoo» державний номерний знак АН 82 94 ВІ під його, позивача, керуванням, порушив Правила дорожнього руху та зіткнувся з автомобілем позивача, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Кіровського міського суду від 21 червня 2013р. ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу. В результаті пошкодження автомобіля позивачу спричинена матеріальна шкода в сумі 34 346, 85 грн.. Цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «Провідна», яким добровільно було виплачено йому 19 087 грн.. Оскільки виплачене страхове відшкодування не покриває розмір матеріальної шкоди позивач просив стягнути солідарно з обох відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди 15 263, 98 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., а також відшкодувати понесені ним судові витрати.

Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 франшизу в сумі 500 грн., 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та суму сплаченого судового збору у розмірі 458 грн. 80 коп.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну оцінку. Вказує, що відповідно до вимог діючого законодавства на ПрАТ «СК «Провідна» разом з особою, яка є винною у скоєнні ДТП, покладається обовязок відшкодування шкоди. Той факт, що ОСОБА_2 застрахував свою цивільну відповідальність, не звільняє його від зобовязання відшкодувати шкоду, так як жодною нормою законодавства України не передбачено таке звільнення. Страхова компанія виплатила добровільно 19 087 грн., але ця сума не покриває затрати на поновлення його автомобіля, так як згідно експертного висновку, сума завданої матеріальної шкоди володільцю автомобіля складає 34 346 грн. 85 коп.

В засіданні апеляційного суду позивач підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, відповідачі в засідання апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено телефонограмами, отриманими 24.07.2014р. особисто ОСОБА_2, 25.07.2014р. оператором ПрАТ СК «Провідна». Від відповідача ПрАТ СК «Провідна» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через відпустку представника, робоче місце якого знаходиться у м. Донецьку та зайнятість інших працівників в інших судових засіданнях і неможливістю їх відрядження у м. Донецьк у звязку із військовими конфліктами у даному регіоні. Клопотання відхилене судом, як необґрунтоване, оскільки розгляд справи призначався з врахуванням заяви представника ПрАТ СК «Провідна», у якій зазначались дати, на які вона просила не призначати справу, відкладення розгляду справи призведе до порушення встановлених законом строків її розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та в частині стягнення судових витрат скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив із того, що підстави для стягнення суми відшкодування матеріальної шкоди у розмірі, заявленому позивачем, відсутні, оскільки страховою компанією було проведено розрахунок матеріального збитку у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів і такий розрахунок є належним доказом у справі. Оскільки відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує власнику транспортного засобу лише витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу і не відшкодовує матеріальну шкоду, суд прийняв до уваги розрахунок суми матеріального збитку, проведений страховою компанією, а не висновок автотоварознавчого дослідження, на який посилався позивач. Тому суд стягнув із ОСОБА_2 на користь позивача 500 грн. франшизи та 1000грн. моральної шкоди, відмовивши у задоволенні іншої частини вимог.

З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки суд дійшов його без дотримання вимог матеріального і процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2013р. сталась ДТП, в ході якої відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_5, порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем позивача, в результаті чого автомобілю спричинені механічні ушкодження.

Постановою Кіровського міського суду Донецької області від 21 червня 2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 340 грн.

23 березня 2013 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 був укладений договір обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс № АС/0159402/0514/13) строком дії до 22 березня 2014 року включно з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50 000 грн., розмір франшизи за договором складає 500 грн., забезпеченим автомобілем НОМЕР_6.

Позивач і відповідач звернулися із заявами до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування у звязку із ДТП, що сталась 14.05.2013р., пошкоджений автомобіль був оглянутий представником страхової компанії, за результатами огляду був складений акт огляду транспортного засобу № 230007584 від 3 липня 2013 року, в якому відображено назву деталей та опис їх пошкоджень, та страховою компанією було проведено розрахунок суми матеріального збитку у розмірі 19 582,87 грн.. Із розрахунку вбачається, що вартість відновлюваного ремонту становить 23 592, 31 грн., з врахуванням коефіцієнту зношення деталей 0,4486 сума збитку визначена у розмірі 19 528,87 грн., позивачу сплачено 19 087 грн. за вирахуванням франшизи 500 грн..

Позивач, звернувшись із даним позовом, посилався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, згідно з яким вартість відновлюваних робіт без врахування фізичного зносу становить 32 651,04 грн., вартість відновлюваних робіт з урахуванням фізичного зносу становить 32 651,04 грн., величина матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу ЗАЗ - «Daewoo» державний номерний знак АН 82 94 ВІ становить 34 346, 85 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що розрахунок матеріального збитку страховою компанією проведено вірно, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів. При цьому суд не дав оцінки висновку спеціаліста, наданому позивачем, а, стягуючи на користь позивача з винної в ДТП особи лише суму франшизи, не врахував вимоги ст. 1194 ЦК України з огляду на те, що за розрахунком матеріального збитку, проведеного страховою компанією вартість відновлюваного ремонту становить 23 592, 31 грн.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (з наступними змінами) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховими відшкодуванням).

Фактично у даній справі сторонами не оспорювалась вина відповідача ОСОБА_2, право позивача на відшкодування шкоди, обовязок страхової компанії виплатити страхове відшкодування, спір виник саме щодо розміру матеріальної шкоди та страхового відшкодування, оскільки кожною із сторін були надані докази щодо різної вартості відновлюваного ремонту автомобіля.

Суд першої інстанції не розяснив сторонам право заявити клопотання про призначення судової експертизи для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту автомобіля.

За клопотанням позивача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було призначено проведення судової автотехнічної експертизи, за висновком якої вартість відновлювального ремонту автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент проведення дослідження складає 35 176, 48 грн., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на момент отримання аварійних пошкоджень становить 24 452, 68 грн., величина втрати товарної вартості не начисляється, оскільки строк експлуатації на момент отримання аварійних пошкоджень перевищує 7 років.

Згідно із ст. 29 Закону № 1961-IV страхова компанія відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на момент отримання аварійних пошкоджень становить 24 452, 68 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., за відрахуванням франшизи в сумі 500 грн., страхове відшкодування має становити 23 952,68 грн.. За вирахуванням вже сплаченої суми 19 087грн. необхідно стягнути із страхової компанії на користь позивача 4 865,68 грн..

Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 35 176, 48 грн., ця сума є матеріальною шкодою для позивача внаслідок ДТП. Різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має компенсувати ОСОБА_2, як особа, винна в ДТП. За відрахуванням суми, отриманої від страхової компанії, та суми, що стягується із страхової компанії даним рішенням ОСОБА_2 має сплатити 11 223,80 грн. (35 176, 48грн. 19 087грн. - 4 865,68 грн.), але у такому випадку загальна сума стягнення з обох відповідачів становить 16 089,48 грн., що перевищує суму, яку просив стягнути позивач у позові -15 263, 98 грн.. оскільки суд має право розглядати спір лише у межах заявлених вимог слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 10 398,30 грн. (11 223,80 грн. (16 089,48 грн. - 15 263, 98 грн..)).

Позивач у позовній заяві просив стягнути витрати, понесені ним у звязку з подачею цього позову та його розглядом - 500 грн. за юридичну допомогу по підготовці позову, 1200 грн. - затрати на проведення автотоварознавчого дослідження, 33, 36 грн. та 42 грн. - витрати на повідомлення про призначення експертизи та витрати за оплату судового збору.

У справі є докази понесення позивачем наступних судових витрат: судового збору 458,80грн. в суді 1 інстанції та 114,70 грн. за подачу апеляційної скарги, 1 889,28 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи, всього 2 462,78 грн.

Оскільки вимоги позивача задовольняються, слід стягнути понесені ним судові витрати з обох відповідачів пропорційно до задоволених вимог до кожного з них.

На користь позивача стягується матеріальна шкода в сумі 15 263, 98 грн., з них із страхової компанії 4 865,68 грн., що становить 31,88%, з ОСОБА_2 10 398,30 грн., що становить 68, 12%.

Тому судові витрати слід стягнути у вказаній пропорції з відповідачів, із страхової компанії 785,13 грн., із ОСОБА_2 1 677,65 грн..

Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та на повідомлення відповідачів про проведення цього дослідження не відносяться до судових витрат, оскільки згідно з п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Однак, позивач поніс ці витрати у звязку з ДТП та у звязку з тим, що добровільно матеріальна шкода не була відшкодована у повному обсязі, тому вони підлягають стягненню, як матеріальна шкода, спричинена позивачу, розмір їх підтверджений наявними у справі квитанціями. Зазначені суми слід стягнути з відповідача ОСОБА_2, оскільки страхова компанія несе відповідальність у межах, визначених законом та договором. Таким чином, всього із ОСОБА_2 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 11 673, 66 грн. (10 398,30 грн. +1200 грн. +33, 36 грн. + 42 грн.)

Доказів сплати 500 грн. за оплату за юридичну допомогу по підготовці позову у справі немає.

Доводів щодо неправильності рішення в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. апеляційна скарга не містить, тому рішення у цій частині слід залишити без зміни.

Відповідно до п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та в частині стягнення судових витрат.

Позов ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 недоплачене страхове відшкодування в сумі 4 865 (чотири тисячі вісімсот шістдесят пять) гривень 68 копійок та судові витрати в сумі 785 (сімсот вісімдесят пять) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП 11 673(одинадцять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 66 копійок та судові витрати в сумі 1677 (одна тисяча шістсот сімдесят сім) гривень 65 копійок.

У іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді:

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Ломейко