Номер провадження: 22-ц/785/6113/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року м. Одеса

Справа № 520/16756/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бескровного Я.В. 16 травня 2018 року,

встановив:

У грудні 2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у травні 2017 р. позовом, в якому остаточно просить стягнути з ОСОБА_5 на її користь: 1) половину вартості понесених додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей у сумі - 93 588 грн.; 2) по 525 грн. щомісяця на кожну дитини у якості додаткових витрат до їх повноліття.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що з 14.11.1998 р. по 26.03.2014 р. сторони знаходилися у шлюбі. Від шлюбу народилися дві доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За рішенням суду відповідач сплачує аліменти на кожну дитину в розмірі - 700 грн.. Діти мають незадовільний стан здоров'я. ОСОБА_6 раз на два місяця необхідно міняти контактні лінзи для очей. З 2005 р. по 2008 р. вона понесла витрати за їх навчання у приватній школі. ОСОБА_6 продовжує навчання в університеті. Діти мають здібності до малювання, відвідують відповідні кружки. Діти проживають разом з нею. Вона працює, отримує заробітну платню у розмірі - 3 093 грн., що є недостатнім для належного утримання та виховання дітей. Відповідач має можливість сплатити додаткові витрати на дітей, але участі у цьому не приймає (а. с. 2 - 4, 28 - 30).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2018 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 14.11.1998 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який розірваний рішенням Київського районного суду м .Одеси від 26.03.14 р.. Від цього шлюбу народились діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. У свідоцтвах про народження яких батьком дітей зазначений - ОСОБА_5.

Діти проживають разом з позивачем.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 р. стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4. на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі - 700 грн., починаючи з 25.04.2014 р. до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 700 грн., починаючи з 25.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 23.10.2015 р. Овідіопольського районного суду Одеської області визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, згідно якої, зокрема, ОСОБА_4,. погоджується зарахувати вартість земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га., кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_5 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.12.2003 р. ОД№045026, що виданий на підставі рішення 8 сесії XXIV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 19 вересня 2003 № 207, цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), в рахунок повної оплати аліментів, що належать до сплати ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення ними повноліття. ОСОБА_4 підтверджує відсутність претензій до ОСОБА_5 щодо оплати аліментів останнім на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Сторони підтверджують повну відсутність претензій одна до одної, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджують відсутність претензій щодо порядку розподілу, вартості, кількості, обсягу розподілу.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Відповідно до медичних висновків «Інституту очних хвороб і тканин терапії ім. Ф.П. Філатова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_6 рекомендовано носіння очкової або контактної корекції.

На виконання вказаної рекомендації лікарів позивачкою у період з квітня 2014 р. по березень 2016 р. на придбання контактних лінз для доньки ОСОБА_6 було витрачено - 8 300 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та доданими до справи квитанціями на їх придбання.

Обидві дочки проявляли певні здібності до малювання та вивчення англійської мови, і для їх розвинення позивачем створено такі умови, а саме відвідування відповідних занять у період з квітня 2014 р. по квітень 2015р. За цей період за навчання та відвідування класу мистецтв та уроків англійської мови дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивачем витрачено - 12 000 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та доданими до справи квитанціями на їх придбання.

За домовленістю між сторонами ще до розірвання шлюбу, обидві дочки навчалися у Одеській приватній школі «КРОК». Після розлучення, у період з квітня 2014 р. по травень 2017 р. за навчання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у Одеській приватній школі «КРОК» позивачкою витрачено - 113 100 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та доданими до справи квитанціями на їх придбання.

Крім того, ОСОБА_6 була з 1.09.2016 р. зарахована до складу студентів 1 курсу факультету романо-германської філософії Одеського національного університету ім. Мечникова і відрахована з нього з 1.02.2017 р. за власним бажанням. Оплата за навчання у цей період склала - 7 676 грн., що були сплачені позивачем.

Суд, розглянувши дану справу вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки про стягнення з відповідача половини витрат на придбання контактних лінз, оплату за навчання у приватній школі «КРОК», відвідування занять з мистецтва та англійської мови у сумі - 70 538 грн. ((113100+7000+5000+8300+7676)/2).

Суд не вбачає підстав стягувати з відповідача у якості додаткових витрат щомісяця на майбутнє по 525 грн. на кожну дитину, оскільки передбачуваність таких витрат у майбутньому при розгляді справи не доведена, щодо здібностей дітей та необхідності насіння контактних лінз у 2017 р. та на майбутнє доказів не надано.

Стороною позивача суду не надано письмових доказів сплати за санаторно-курортне лікування обох дітей у 2014-2015 роках у сумі - 20 000 грн., тому суд відмовляє у задоволенні (а. с. 170 - 172 зворотня сторона).

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього витрат на оплати за навчання у приватній школі «Крок», витрат на придбання контактних лінз, витрат на оплату контракту з навчання в університеті Просить рішення в оскарженій частині скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що з приводу стягнення аліментів спір між сторонами вирішений шляхом укладення мирової угоди. Вартість переданої в рахунок сплати аліментів значно перевищує їх розмір. Витрати на навчання у приватній школі не можна віднести до додаткових, оскільки для забезпечення отримання загальної середньої освіти існує мережа державних шкіл. Відсутні докази того, що він може сплатити додаткові витрати. Невірно визначено розмір витрат на придбання контактних лінз. Уточнивши позовні вимоги, позивачка на заявляла вимог про стягнення додаткових витрат на навчання в університеті.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надала. У судовому засіданні її представник вважав необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, безпідставність апеляційної скарги.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає. Погодитися повністю з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність стягнення додаткових витрат на дітей. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 185 СК України ) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Оскільки беззаперечно встановлено, що позивачка понесла додаткові витрати на придбання контактних лінз, навчання дітей у приватній, відвідування курсів іноземної мови та мистецтва, вірним є висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення половини цих витрат з відповідача.

Необхідність носіння контактних лінз вказана у наявному у справі медичному висновку (а. с. 8). Колегія суддів приймає також до уваги, що донька ОСОБА_6 є лауреатом міжнародного конкурсу молодих художників в Чехії (а. с. 85).

Доводи апелянта про те, що з спір з приводу стягнення аліментів між сторонами вирішений шляхом укладення мирової угоди, витрати на навчання у приватній школі не можна віднести до додаткових, відсутні докази того, що він може сплатити додаткові витрати, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного. Як вказувалося вище ст. 185 СК України не звільняє батька, з якого сплачуються аліменти, від участі у додаткових витратах. Апелянт на спростовував належними та допустимими доказами твердження позивачки про його здатність нести додаткові витрати.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення додаткових витрат на навчання в університеті та визначення розміру додаткових витрати на придбання контактних лінз, виходячи з наступного.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 не просила стягнути з відповідача витрати на навчання доньки в університеті, тому підстави для їх стягнення відсутні. Наявними у справі доказами (а. с. 48 - 52) підтверджуються витрати на придбання контактних лінз на суму - 7 860 грн..

З врахуванням вищевикладеного, сума понесених позивачкою додаткових витрат становить - 132 960 грн.. З відповідача необхідно стягнути 50% вказаної суми, що становить - 66 480 грн..

Доводи апелянта про те, що невірно визначено розмір витрат на придбання контактних лінз, уточнивши позовні вимоги, позивачка на заявляла вимог про стягнення додаткових витрат на навчання в університеті, є обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 є обґрунтованою частково, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблено при їх невідповідності обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру додаткових витрат, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановила:

Апеляційну ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2018 рок - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) додаткові витрати на утримання дітей у сумі - 66 480 (шістдесят шість тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе