Справа № 346/4646/18
Провадження № 2/346/2160/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря Максим'юк М.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

встановив:

Позивач звернувся з даним позовом, в якому вказав, що 23 січня 1952 року його дідусь ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_4 (д.п. ОСОБА_5) ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. У них народився син ОСОБА_3, який є батьком позивача. Дідусю ОСОБА_4 належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди, побудовані до 1992 року на приватизованій земельній ділянці , яка знаходиться в с. Королівка, вул. Зелена, 25, Коломийського району, що підтверджується копією державного акту та довідкою Королівської сільської ради. 01 лютого 2010 року дідусь склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів своєму онукові ОСОБА_1. 14 серпня 2010 року дідусь позивача помер. Ні на момент складання заповіту, ні час смерті заповідача позивачу не було відомо про існування вказаного заповіту. Про наявність останнього йому стало відомо в серпні 2018 року, коли бабуся вручила його позивачу. При оформленні спадщини за заповітом у приватного нотаріуса Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_7 отримав відмову, оскільки пропущений строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці, оскільки вважає, що пропустив цей строк з поважної причини йому не було відомо про наявність заповіту. В судове засідання позивач подав клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду письмове клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, не заперечили проти позовних вимог.

Дослідивши представлені докази, перевіривши матеріали справи, письмові клопотання позивача та відповідачів, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.1929 року народилася ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-АВ № 085820, актовий запис № 5 (а.с. 8).

23.01.1952 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії СМ № 085810, актовий запис № 3 (а.с. 11).

11.01.1953 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії СМ № 527750, актовий запис № 10), який є батьком позивача ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії 1 НМ № 180240, актовий запис № 1019) (а.с. 9, 10).

14.08.2010 року помер дідусь позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 117092 від 16.08.2010 року (а.с. 13).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Королівської сільської ради 01.02.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2,за життя ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження: все своє майно, майнові права та обовязки, які належать йому на момент складання заповіту, а також майно, майнові права та обовязки, які належатимуть йому в майбутньому заповіла ОСОБА_1, тобто позивачу (а.с 12).

Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається житлового будинку, що знаходиться в с. Королівка, по вул. Зелена, 25, Коломийського району, та земельної ділянки для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Королівка Королівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю ІФ 07-16-2/000109 та випискою Королівської сільської ради № 558 від 04.09.2018 року (а.с. 15,17).

Згідно довідок Королівської сільської ради № 594 та № 595 від 06.09.2018 року ОСОБА_4 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.08.1980 року по день смерті ( 14.08.2010 року). На момент смерті ОСОБА_4 у вказаному господарстві проживали: ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_3 син. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався виконкомом Королівської сільської ради 01.02.2010 року за реєстром № 2, який не змінювався і не скасовувався (а.с.19).

Спадкоємцем за заповітом є позивач.

Для оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав роз'яснення щодо процедури вирішення зазначеного питання в судовому порядку, оскільки пропущений строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 14).

Позивач в позовній заяві вказав, що причина пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини - йому не було відомо про наявність заповіту на його користь і вважав, що батько та бабуся, які є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину.

Як роз'яснюється у п. 24 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини,а суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також: за відсутності інших спадкоємців, які б могли дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також: відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження,зазначивши про це у окремій заяві. У разі визнання позивачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачі подали до суду письмі заяви про визнання позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, і йому слід надати додатковий строк.

Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження, шлюб, свідоцтва про смерть, копією заповіту, довідками Королівської сільської ради, копією державного акту, копією роз'яснення нотаріуса, копією паспорта та ідентифікаційного коду.

На підставі ст.ст.1233-1235,1272 ч.3 ЦК України, Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст.197-200, 206 ч.1, 247 ч.2, 239,263,264,265,268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся ОСОБА_4, який помер 14.08.2010 року, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 4 жовтня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.