Ухвала

Іменем України

20 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 181/774/17

провадження № 61-41958ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року у складі суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В., у справі за позовом ОСОБА_4 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення позовної давності, визнання розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в частині позбавлення права на земельну частку (пай) недійсним та про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення позовної давності, визнання розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в частині позбавлення права на земельну частку (пай) недійсним та про визнання права на земельну частку (пай).

Позовна заява мотивована тим, що з листопада 1993 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах із радгоспом ім. Петровського, працюючи на посаді кочегара молокопункту на час опалювального періоду. У 1994 році він був призваний на строкову військову службу, під час проходження якої у жовтні 1995 року дізнався, що в радгоспі ім. Петровського проводилася реорганізація в колективне сільськогосподарське товариство ім. Петровського (далі - КСП ім. Петровського). Отримавши тимчасову відпустку від служби, ОСОБА_4 разом з іншими працівниками вступив у члени новоствореного КСП ім. Петровського. Після закінчення строкової служби, в червні 1996 року повернувся в КСП ім. Петровського і взяв участь у розпаюванні землі радгоспу. Того ж року, отримавши паспорт громадянина України, намагався влаштуватися на роботу в КСП ім. Петровського, але йому було відмовлено. У 1997 році членам КСП ім. Петровського видали сертифікати на право на земельну частку (пай), однак ОСОБА_4. сертифікат не виготовлявся, оскільки він не був прийнятий у члени КСП. 25 серпня 2017 року позивачу стало відомо, що в архівах Межівського району зберігається його сертифікат на право на земельну частку (пай), проте згідно з розпорядженням голови Межівської районної державної адміністрації від 15 січня 2001 року № 5-р його позбавлено права на земельну частку (пай) як такого, що був помилково включений до списку КСП ім. Петровського та не отримав сертифікат. Вважав, що витяг з протоколу № 19 рішення комісії по паюванню землі КСП ім. Петровського від 21 грудня 2000 року про клопотання перед Зорянською сільською радою про позбавлення членів КСП ім. Петровського права на земельну частку (пай) та клопотання сільського голови від 09 січня 2001 року перед головою Межівської районної державної адміністрації не мають законних підстав, оскільки засідання комісії по паюванню землі та майна не могло відбутися у зв'язку з втратою повноважень та реорганізацією КСП ім. Петровського 27 квітня 2000 року.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив: поновити позовну давність для звернення до суду, визнати недійсним розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації від 15 січня 2001 року № 5-р про позбавлення 30 громадян-членів КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області права на земельну частку (пай), площею 10,78 га у землі КСП ім. Петровського, яка розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, в частині позбавлення права на земельну частку (пай) ОСОБА_4 та визнати за ним право на зазначену вище земельну частку (пай).

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року в складі судді: Юр'єва О.Ю. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним у частині позбавлення права на земельну частку (пай) ОСОБА_4 розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації від 15 січня 2001 року № 5-р про позбавлення 30 громадян-членів КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області права на земельну частку (пай), площею 10,78 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у землі КСП ім. Петровського, що розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Визнано за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай), розміром 10,78 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у землі КСП ім. Петровського, що розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на ім'я ОСОБА_4 було виготовлено сертифікат про право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, у нього існують права на земельну частку (пай), які він набув згідно з Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року рішення Межівського районного суду від 21 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 був звільнений із радгоспу ім. Петровського, попередника КСП ім. Петровського у грудні 1994 року. Відповідно до довідки відділу у Межівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 07 вересня 2017 за № 370 громадянин ОСОБА_4 в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_2, виданого 12 листопада 1998 року КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області, не значиться. Належних доказів того, що ОСОБА_4 був прийнятий у члени КСП ім. Петровського після його звільнення в 1994 році матеріали справи не містять. Оскільки на момент передачі земель у колективну власність КСП ім. Петровського ОСОБА_4 не був членом цього підприємства, то у позивача відсутні будь-які права на земельну частку (пай).

01 серпня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року та залишити в силі рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року. Посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 дізнався про порушення його прав, а саме: про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай) та наявність незаконного розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації від 15 січня 2001 року №5-р лише у 2017 році. Окрім цього, ОСОБА_4 зазначає, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги той факт, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, час проходження військової служби зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю. Відповідно до Статуту КСП ім. Петровського під час проходження строкової військової служби за позивачем зберігалося членство в підприємстві, у зв'язку з чим він повинен був бути включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) даного товариства і мав право отримати сертифікат на земельний пай.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» свідчить, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акту на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Встановивши, що станом на 12 листопада 1998 року (дату отримання КСП ім. Петровського Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП МЖ № 014) ОСОБА_4 не працював та не був членом КСП ім. Петровського, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що позивач не набув права на земельну частку (пай).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права (пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям») є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку позовної давності, визнання розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в частині позбавлення права на земельну частку (пай) недійсним та про визнання права на земельну частку (пай).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель