Справа № 2-5521/01
4-с/310/31/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, вказуючи, що 21.03.2018 року державним виконавцем Тоцькою Н.А. була прийнята постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами за виконавчим провадженням ВП №8548616, яке було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого 09.10.2001 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів. На теперішній час існує заборгованість по сплаті аліментів, яка перевищує суму платежів за 6 місяців. 29 березня 2018 року ФОП ОСОБА_4 його було прийнято на посаду водія автотранспортного засобу. Ця робота є єдиним джерелом засобів для існування для нього та його сімї, а тому за ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця від 21.03.2018 року є незаконною та підлягає скасуванню. Просив визнати незаконною та скасувати постанову, винесену 21.03.2018 року головним державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_2 про встановлення обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 у судове засідання не зявились без поважних причин, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення заяви, оскільки ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати аліментів з 2001 року. На теперішній час частково відшкодував заборгованість у розмірі 13000 грн.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Постановою судді Бердянського міського суду від 09.10.2001 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2001 року і до його повноліття (а.с.5).

05.11.2001 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_7 (а.с.46).

Відповідно до розрахунку №7245 від 14.02.2018 року, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів з вересня 2001 року по січень 2017 року складає 35 796,41 грн. (а.с.56-57).

Стаття 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною пятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Постановою головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 21.03.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5521, виданого 09.10.2001 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 аліментів, оскільки у ОСОБА_9 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 14.02.2018 року за період з 01.09.2001 року по 01.01.2017 року становить 162 місяці, що перевищує суму відповідних платежів за 12 місяців та становить 35 796,41 грн. Зазначена постанова була направлена боржнику 21.03.2018 року (а.с.54).

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Заявник просив визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову, оскільки вона суперечить ч. 10. ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», але з таким твердженням суд не може погодитися виходячи з наступного.

Частина 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

На підтвердження працевлаштування заявник надав суду наказ №7 від 29.03.2018 року про прийняття його на посаду водія автотранспортних засобів на неповний робочий день (4 години на день з 8.00 до 12.00) з окладом згідно зі штатним розписом від 29.03.2018 року, трудовий договір від 29.03.2018 року та копію трудової книжки (а.с.11,12,13).

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1, суд повинен встановити чи порушено рішенням державного виконавця права чи свободи заявника.

Судом встановлено, що на момент прийняття оскаржуваної постанови дії державного виконавця Тоцької Н.А. відповідають вимогам ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у ОСОБА_1 існувала заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців і відомостей про його працевлаштування були відсутні. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 працевлаштувався тільки 29.03.2018 року. За таких обставин відсутні підстави визнавати постанову незаконною в звязку з порушенням ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що у випадку зміни обставин, які були підставою для застосування положень ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 має право на звернення до державного виконавця із заявою про скасування постанови, якою встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а у випадку відмови в задоволенні заяви про скасування постанови або неприйняття рішення з цього питанням - оскаржити це рішення або бездіяльність до суду.

Водночас постанова державного виконавця Тоцької Н.А. від 21.03.2018 року в повній мірі не відповідає вимогам діючого законодавства.

Так, із заяви про стягнення аліментів (а.с.1), свідоцтва про одруження від 27.06.1998 року (а.с.2), свідоцтва про народження від 22.02.1999 року (а.с.3), довідки з місця проживання (а.с.4), постанови судді від 09.10.2001 року (а.с.5), постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.46) вбачається, що заява про стягнення аліментів, стосується ОСОБА_1, а не ОСОБА_10 та ОСОБА_9, як про це зазначено в постанові від 21.03.2018 року, на що було звернуто увагу державного виконавця під час розгляду цієї справи.

З метою усунення зазначеного протиріччя головним державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 надано суду постанову про виправлення помилки від 13.06.2018 року в резолютивній частині якої зазначено: «Внести виправлення до документу «Загальна постанова без затвердження» від 13.06.2018 року: Виправити помилку у прізвіщі боржника ОСОБА_11 на прізвище ОСОБА_1, а також виправити помилку у резулятивній частині постанови, а саме: про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_3 аліментів на про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів» (а.с.65). Але суд вважає, що зазначеною постановою жодним чином не виправлені описки в постанові від 21.03.2018 року, оскільки постанова про виправлення помилки у процесуальному документі від 13.06.2018 року сама містить описки, а саме: у резолютивній частині постанови від 13.06.2018 року мова йде про внесення виправлень в постанову від 13.06.2018 року, а не від 21.03.2018 року; прийнято рішення про виправлення у прізвищі боржника ОСОБА_11, хоча в постанові від 21.03.2018 року зазначено прізвище ОСОБА_10, а також ОСОБА_9; що стосується виправлень прізвищ у резолютивній частині постанови, то постанова від 21.03.2018 року в резолютивній частині взагалі не містить прізвищ.

Пунктом 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що постанова як окремий документ містить такі обовязкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати обєднання виконавчих проваджень у зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого рішення державного виконавця;

прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови;

строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами;

ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою;

д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа.

Із постанови головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 21.03.2018 року вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5521, виданого 09.10.2001 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 аліментів встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки у громадянина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 14.02.2018 року за період з 01.09.2001 року по 01.01.2017 року становить 162 місяці, що перевищує суму відповідних платежів за 12 місяців та становить 35 796,41 грн. (а.с.54).

Резолютивна частина зазначеної постанови не відповідає вимогам п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки в ній не зазначено, яке рішення прийнято державним виконавцем. Так, у постанові зазначено про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, але не зазначено прізвище, імя та по батькові особи, відносно якої прийнято таке рішення.

Суд вважає, що за викладених обставин відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керуванням транспортним засобом.

Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам пункту 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки в ній не зазначено прізвища, імя, по батькові фізичних осіб, яким надсилається копія постанови, а зазначено про направлення копії постанови сторонам виконавчого провадження, а також строк і порядок оскарження постанови, а міститься тільки посилання на закон в якому визначено порядок та строки оскарження постанови.

Виходячи з викладеного постанову державного виконавця від 21.03.2018 року слід визнати неправомірною та скасувати.

Керуючись ст.ст. 259,260,261,354,355,450-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 21.03.2018 року головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя