Справа № 159/3662/18
Провадження № 2/159/1069/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. В квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який з 2012 року там не проживає. Зазначає, що реєстрація відповідача у спірному житлі позбавляє позивача належним чином використовувати свою власність. З посиланням на норми ст. 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом квартирою № 83 в будинку № 13 по вул. 40 років Перемоги в м. Ковелі.

Ухвалою судді від 31.08.2018 відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Відповідачу запропоновано у 15 денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Ковельського міськрайонного суду відзив на позов. Копію ухвали про відкриття провадження надіслано учасникам справи.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились, подали суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позов підтримують, просять його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.11.2006 № 12441421 вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі рішення Ковельської міської ради від 19.10.2006 № 432 належить квартира АДРЕСА_1.

Судом встановлено та підтверджується довідкою УДМС у Волинській області, що в квартирі АДРЕСА_2 крім позивача зареєстрований також відповідач ОСОБА_2

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у п.39 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Відповідач з 2013 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що обєктивно знайшло своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності. Крім того, як вказав відповідач у поданій ним заяві, він тривалий час проживає в Російській Федерації, намірів повертатись в Україну немає.

За вказаних обставин, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:ОСОБА_3