Справа № 128/1809/18

25 вересня 2018 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Ганкіної І.А.,
за участю секретаря Жигарової Д.О.,
без участі сторін по справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромир» про стягнення заборгованості, -
ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 02 липня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянин України ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 050/25-1080, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9900,00 доларів США.
Свої зобовязання позивач виконав, надавши грошові кошти ОСОБА_1
В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № 050/25-1080 від 02 липня 2007 року, між позивачем та ТОВ «Агромир» було укладено договір поруки № 050/1-668 від 02 липня 2007 року.
Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим у неї станом на 23 березня 2018 року виникла заборгованість: за кредитом 5083,52 доларів США; за відсотками 7928,63 доларів США.
На виконання умов договору відповідачам було направлено повідомлення вимогу про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви повідомлення вимога не виконана.
За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким солідарно стягнути з відповідачів вищевказану суму заборгованості.
В судове засідання представник позивача не зявився, однак попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що у випадку неявки відповідачів, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі повторно в судове засідання не зявилися без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без їх участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачами у запропонований судом строк не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 02 липня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянин України ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 050/25-1080, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9900,00 доларів США, зі сплатою 16,5% процентів річних, а відповідач взяла на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів щомісячно до 20 числа, починаючи з серпня 2007 року рівними частинами в сумі 283,00 долари США та з кінцевим терміном повернення основної заборгованості в сумі 278,00 доларів США до 20 червня 2010 року, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с. 5-7).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Свої зобовязання позивач виконав, надавши грошові кошти ОСОБА_1, що підтверджується ксерокопією заяви на видачу готівки № 118-07 від 02.07.2007 року (а.с. 8).
В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № 050/25-1080 від 02 липня 2007 року, між позивачем та ТОВ «Агромир» було укладено договір поруки № 050/1-668 від 02 липня 2007 року, за умовами якого поручитель зобовязався перед позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позивальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 050/25-1080 від 02.07.2007 року, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с. 11).
Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (а.с. 17, 18-20, 21, 22).
Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим у неї станом на 23 березня 2018 року виникла заборгованість: за кредитом 5083,52 доларів США; за відсотками 7928,63 доларів США, що підтверджується паданим розрахуноком (а.с. 14-16).
Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти ) у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.
В результаті такого прострочення відповідачі істотно порушили умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності.
На виконання умов договору відповідачам було направлено повідомлення вимогу про необхідність повернення заборгованості за кредитним договором, але на дату подання позовної заяви 06 липня 2018 року, повідомлення вимога не виконана (а.с. 12, 13).
Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Зазначені положення також відображені у вищезазначеному договорі поруки.
Тому вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромир» заборгованості за кредитним договором № 050/25-1080 від 02 липня 2007 року, забезпеченим договором поруки № 050/1-668 від 02 липня 2007 року, пред'явлена законно і обґрунтовано.
Оскільки судом встановлено, що відповідачі не дотримують умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернули, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.
Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.
Також з відповідачів на користь позивача, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення в рівних частках, в рахунок сплаченого позивачем судового збору, грошові кошти в розмірі 5121,37 грн., тобто по 2560,68 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ І.А.Ганкіна