Справа № 151/589/18
Провадження № 2/151/296/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі Бондаренко В.П.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника третьої особи на боці позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області цивільну справу 151/589/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

07.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав щодо їхнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи позов тим, що відповідно до розпорядження Чечельницької РДА від 19.07.2017 року № 264 "Щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5", було визначено постійне місце проживання біля батька ОСОБА_1, в м. Ладижин, Тростянецького району Вінницької області. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.08.2017 року з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в сумі 713 грн. Питанням виховання та розвитком сина відповідачка не займається з часу коли він почав проживати з ним, тому висновком Чечельницької РДА Вінницької області визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки вона не займається його виховання, не підтримує ні матеріально, ні морально. Тому просить задовольнити його позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав по мотивах зазначених в позовній заяві та пояснив, що з травня місяця 2016 до травня місяця 2017 року коли син проживав з ним ОСОБА_3 приїджала до дитини коли раз, коли два рази на місяць, купляла йому що могла, а з травня 2017 року до дитини не приїжджала, дитині нічого не купувала, хоча отримувала кошти при його народженні, але куда вона ті гроші дівала не відомо. З 07 червня по 19 липня 2017 року дитина проживала у відповідачки, при спробі поспілкуватися з дитиною йому було відмовлено, тому він змушений був визвати наряд поліції та соціального представника, дитина жалілася, що на нього кричать, ображають, тому він звернувся із заявою до соціальних служб і відповідно до розпорядження Чечельницької РДА від 19.07.2017 року № 264 "Щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5", було визначено постійне місце проживання біля нього. Після того відповідачка дитину бачила три рази один раз в м. Вінниці коли він їздив із сином в лікарню, оскільки в нього були проблеми з оком, а відповідачка в цей час лежала в лікарні з четвертою дитиною, він їй зателефонував, щоб зустрітися, другий раз коли подавав позов до суду, а третій раз вже коли слухалась справа. За весь час аліментів заплатила лише 700 гривень, на деякий час вона брала дитину до себе, що потягло за собою негативні наслідки, він був змушений вести дитину до психолога, він матюкався, були істерики. На даний час все нормально, тому переживаю за свою дитину, вважаю, що ОСОБА_3 треба позбавляти батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_5 та пояснив ситуацію, сказав, що розпорядженням Чечельницької РДА визначено місце проживання дитини разом з ним, що у відповідачки є ще троє дітей і її сім'я знаходиться під соціальним супроводом як неблагополучна сім'я. Зі слів ОСОБА_5 чоловік ОСОБА_3, який на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі погрожує ОСОБА_5 по телефону, що є неправильним. Тому я вважаю, що є всі підстави для задоволення позову, а саме відсутність участі матері у піклуванні про дитину, несплата аліментів, на даний час дитина ходить в садочок, проживає в сім'ї ОСОБА_5, всім забезпечена. Також просить взяти до уваги висновок Чечельницької РДА Вінницької області про доцільність про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, несплата аліментів, небажання брати участь у вихованні дитини, просить позов задовольнити.

Представник третьої особи на боці позивача ОСОБА_4 пояснила, що в ОСОБА_3 четверо дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_6 сім'я знаходиться на обліку як сім'я яка перебуває в складних життєвих обставинах, сторони проживали в цивільному шлюбі від якого у них є син ОСОБА_6. У липні 2017 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини біля нього, при розгляді питання було вирішено про проживання дитини з батьком, оскільки в нього на той час були трохи кращі умови як у матері, там він відвідує дитячий садок, тому в лютому місяці 2018 року було винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

На даний час було подано заяву про позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав, при виїзді спільно з центром соціальних служб по місцю проживання ОСОБА_3 в с. Ольгополі по вул. Центральній,124, було встановлено, що батьком ОСОБА_3 для неї куплено будинок, де ОСОБА_3 навела порядок, створила умови для проживання дітей, діти забезпечені всім необхідним, доглянуті, ходять до школи. 30 квітня 2018 року у неї народилась четверта дитина, недоношений хлопчик і вона три місяці пролежала з ним в лікарні, допомогу на дітей з управління праці вона почала отримувати з травня 2018 р, влітку заготовляла лікарські рослини, щоб мати кошти на харчування, спитрні напої не вживає, позитивно характеризується жителями села та сусідами, тому не мала змоги платити аліменти на сина. На даний час винесено висновок про недоцільність позбавляти її батьківських прав. В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила, що приживала з ОСОБА_5 в цивільному шлюбі з 2012 по 2016 рік, в квітні місяці 2016 року захворіли дві старші доньки, необхідно було везти їх у Вінницю на обстеження, ОСОБА_5 запропонував забрати ОСОБА_5 до себе ,син проживав з батьком з травня 2016 року до початку червня 2017 року, за цей час вона спілкувалась з сином , приїзджала до нього ,купляла речі, продукти,брала участь у його вихованні, потім у неї почались проблеми зі здоров'ям, вона народила недоношену дитину, лежала три місяці в лікарні в м. Вінниці, не мала змоги їздити до дитини, на даний час буде старатися брати участь у його вихованні, сплачувати аліменти. Також були проблеми з умовами проживання, які на даний час усунуті, а саме є будинок в якому зроблений ремонт і є всі умови для проживання дітей.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, по слідуючим підставам.

У відповідності до положень ч.3 ст.51 Конституції України дитинство в Україні охороняється державою.

Згідно вимог ч.2 ст.1, ч.3 ст.5 СК України пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно вимог ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до положень ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має право, зокрема один з батьків.

За роз'ясненнями, що містяться у п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку, виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розпорядження Чечельницької РДА Вінницької області від 19.07.2017 року щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, визначено біля його батька ОСОБА_1 який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.08.2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 713 грн.

Згідно довідки виданої Чечельницьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року не сплачувала аліменти згідно виконавчого листа № 135/590/17-ц, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області.

Згідно довідки виданою Ладижинською міською радою відділом освіти дошкільного навчального закладу №8 "Ромашка" від 15.01.2018 року №8 ОСОБА_1, про те, що його син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 відвідує ДНЗ №8 "Ромашка" з 20.05.2016 року по даний час. За період перебування дитини в дошкільному закладі мати жодного разу не відвідувала садочок, не приводила та не забирала сина з навчального закладу, не цікавилась справами дитини.

Згідно акту обстеження умов проживання №2 від 26.01.2018 року ОСОБА_1 проживає разом з матір'ю, братом та сином в трикімнатній квартирі. Кімната в якій проживає ОСОБА_1 із сином облаштована меблями для відпочинку та ігор. Дитина відвідує середню групу дитячого навчального закладу "Ромашка".

Так в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає разом з батьком, відповідно до розпорядження Чечельницької РДА від 19.07.2017 року № 264 "Щодо визначення місця проживання". Мати дитини відповідачка ОСОБА_3 зі слів батька без поважних причин самостійно відмежувалась від виховання та навчання сина, не надає йому належного та регулярного грошового утримання, хоча й до передбаченої законом відповідальності за невиконання аліментних зобов'язань вона не притягувалася. Але відповідачка в судовому засіданні пояснила, що в неї крім ОСОБА_5 є ще троє дітей, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, 30 квітня 2018 року, з яким три місяці лежала в лікарні, оскільки він родився недоношеним і до даного часу знаходиться в реабілітаційному центрі, тому не мала змоги провідувати сина.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач та його представник ОСОБА_2 належним чином не вмотивували власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надали належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, та чи до відповідачки раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Також суд приймає до уваги висновок Чечельницько районної державної адміністрації Вінницької області №9 від 21.09.2018 року згідно якого вони вважають за недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати допомагає сину по мірі можливості, сплачує аліменти, але не в повному обсязі. Бачиться з сином, знаходиться під соціальним супроводом

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 умисно не ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків щодо виховання дитини, до неї раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, на даний час вона прагне належним чином виконувати свої материнські обов'язки, повноцінно приймати участь у вихованні сина, а тому позбавлення її батьківських прав на даний час є передчасним, так як винна поведінка її або свідоме нехтування своїми обов'язками щодо дитини в суді не доведені, тому, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ч.2 п.2 ЦПК України судові витрати по справі покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, картка платника податків НОМЕР_1 (місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9) до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може подаватися до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :