Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 201/8508/16-ц

провадження № 61-21200св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року у складі судді Демидової С. О. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 28 січня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до висновку від 09 лютого 2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, вартість відновлювального ремонту автомобіля зі зносом деталей та ПДВ складає 72 490,85 грн.

У березні 2016 року страховою компанією «Кредо» їй виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 27 551,88 грн, вартість послуг із оцінки автомобіля у розмірі 950,00 грн та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 спричинену майнову шкоду в розмірі 22 490,85 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню 22 490,85 грн із розрахунку 72 490,85 грн (вартість відновлювальних робіт транспортного засобу) - 50 000,00 грн (страхове відшкодування, сплачене позивачу страховою компанією «Кредо»).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що розмір фактичної виплати страховика на користь потерпілого не завжди співпадає з розміром страхової суми, в такому разі особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У січні 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому обчислюється, виходячи із реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи, проте докази на підтвердження витрат за проведений ремонт надані позивачем безпосередньо до апеляційного суду, разом із тим у квитанції до приходного ордера кошти нібито на ремонт автомобіля позивача прийняті від ОСОБА_6, який не є власником та позивачем у справі, а також у приходному ордері відсутнє посилання які саме ремонті роботи виконувалися. Таким чином під час розгляду справи позивачем не надано належних доказів реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Крім того, судами неправильно застосовано норми статті 1192 ЦК України, оскільки не вирішено питання передачі деталей автомобіля, які залишилися після проведеного ремонту. Крім того, позивач зловживаючи своїми процесуальними правами надав докази у справі лише в апеляційний суд, при цьому апеляційний суд не зазначив на підставі чого було залучені нові докази у справі та проведено їх дослідження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України (у редакції на час ухвалення судових рішень у справі) щодо законності та обґрунтованості.

Судами встановлено, що 28 січня 2016 року о 20 год 30 хв по вул. Леніна у м. Дніпропетровську ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Citroen» державний номерний знак НОМЕР_1 відволіклась від керування автомобілем, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, який після зіткнення розпочав рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року винним у ДТП визнано ОСОБА_5

Згідно із частиною четвертою статті 61 ЦПК України 2004 року вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку від 09 лютого 2016 року № 02-02-16Л про оцінку вартості матеріальної шкоди, проведеної на замовлення Страхової компанії «Кредо», в результаті пошкодження легкового автомобілю «Mitsubishi» державнийномерний знак НОМЕР_2 у дорожньо-транспортній пригоді вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля, пошкодженого в результаті ДТП, зі зносом деталей та ПДВ на 02 лютого 2016 року складає 72 490, 85 грн.

21 березня 2016 року Страховою компанією «Кредо» ОСОБА_4 виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

У свою чергу позивачем надано до суду висновок експертного дослідження № 3032 за фактом спричинення аварійних пошкоджень автомобілю «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_2, складеного 11 лютого 2016 року, згідно з яким вартість матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля складає 77 551, 88 грн.

Жодної із сторін не заявлялось про необхідність проведення повторної оцінки пошкодженого автомобіля.

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Враховуючи наведене, задовольняючи частково позов, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, врахувавши положення статей 1187, 1194 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшли правильного висновку про те, що унаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_5, що встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, а отже цивільно-правову відповідальність за заподіяну шкоду повинна нести саме ОСОБА_5, як володілець джерела підвищеної небезпеки та повинна сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, сплаченим СК «Кредо», виходячи із висновку від 09 лютого 2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненого в результаті пошкодження належного позивачу автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи касаційної скарги про те, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому обчислюється, виходячи із реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, не заслуговують на увагу, оскільки, позивач, отримавши страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування шкоди, не позбавлений можливості звернувся до особи, яка завдала шкоди, у порядку статті 1194 ЦК України, для відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно приєднав до матеріалів справи нові докази у справі також не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі не надавав їм відповідної оцінки, а залишив рішення суду першої інстанції без змін без урахування нових доказів.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик