Справа № 661/2101/17
Провадження № 2/661/35/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

05 липня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Чирського Г.М.

при секретарі: Шевченко Ю.М.,

за участю: представника відповідача 1 - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Короташ К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка в порядку спрощеного порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири , -

в с т а н о в и в :

Представник позивачів звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладеного між ОСОБА_6, діючої від свого імені та від імені ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_4 - з однієї сторони та ОСОБА_10, діючої від імені ОСОБА_5 - з другої сторони, - недійсним. В обґрунтування вимог зазначив про те, що на момент укладення вказаного договору ОСОБА_4 був неповнолітнім, у зв'язку з чим його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_11, а також Орган опіки та піклування, надали згоду на укладення такого правочину за умови одночасного укладення ОСОБА_7 договору про дарування квартири АДРЕСА_1 на сину ОСОБА_4 Однак, вказана умова виконана не була, у зв'язку з чим такі дії вважає порушенням його прав та інтересів ОСОБА_4, який на момент укладення спірної угоди був неповнолітнім, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання такого правочину недійсним.

У судовому засідання позивач та його представник вимоги заяви підтримали із наведених підстав та наполягали на задоволенні позову. Додатково позивач ОСОБА_4 зазначив, що на момент укладення договору-купівлі продажу проживав разом з батьком за адресою АДРЕСА_2 та був у ній зареєстрований. Грошові кошти за продаж квартири отримав ОСОБА_12, який є його хрещеним.

Відповідач ОСОБА_13 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що спірний договір купівлі-продажу квартири був укладений з дотриманням всіх його істотних умов та за добровільною згодою всіх учасників, у зв'язку з чим підстави для визнання правочину недійсним відсутні. Крім того, зазначила про те, що на момент укладення правочину, в квартирі ніхто не проживав та вона була майже не придатна для проживання через напівзруйнованість, відсутність комунікацій.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав виконання сторонами всіх істотних умов спірного договору, в тому числі і повний розрахунок з продавцями. На момент укладення договору, батьки неповнолітнього продавця надли нотаріусу Витяг із рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 22.11.2016 р. №465 «Про надання дозволу на виконання нотаріальних дій від імені неповнолітнього», яким дозволено відчуження 1/4 частки вищевказаної квартири, яка належала неповнолітньому на праві спільної часткової власності. Під час підписання договору всі учасники діяли добровільно та узгоджено, текст договору був наданий всім для ознайомлення та жоден не виразив незгоди з приводу його змісту.

Враховуючи зазначене, а також з огляду на те, що на момент укладення правочину в спірній квартирі ніхто не проживав та не був зареєстрований, вважає що житлові права неповнолітнього, на той момент, порушені не були.

Відповідач ОСОБА_8 при вирішенні спору поклався на розсуд суду, зазначивши про те, що продажом спірної квартири займався його знайомий ОСОБА_12, якому ОСОБА_5 передавала грошові кошти за придбане майно. Домовленість йшла про 10000 доларів США. Після укладення правочину, ОСОБА_12 передав йому гроші в сумі 2400 доларів. США, а 7600 доларів США залишив собі на погашення боргів. Крім того, перед укладенням спірного договору ОСОБА_12 сказав йому що на квартиру АДРЕСА_2, накладено арешт, зняття якого займе дві неділі.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначивши про те, що спірна житлова квартира була приватизована на чотирьох осіб. Вона, її чоловік та син мешкали за адресою: АДРЕСА_4. ОСОБА_12 який є її близьким другом, займався продажом вказаної квартири та приховав факт фіктивних документів.

ОСОБА_14 у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала з підстав порушення прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 під час укладення спірного договору купівлі-продажу, через невиконання умов одночасного укладення батьком ОСОБА_7 на ім'ям сина ОСОБА_4 договору дарування житлової квартири.

Крім того, зазначила про те, що у квітні 2017 р. стало відомо про наявність підробленого рішення Виконавчого комітету Новокаховської міської ради, про яке також було відомо батьку неповнолітнього ОСОБА_4 Орган опіки та піклування звернувся до Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області з заявою про злочин, у зв'язку з чим внесені відомості до ЄРДР. На час вирішення спору проводиться досудове розслідування, кінцеве процесуальне рішення не прийнято.

Заслухавши учасників процесу, свідка ОСОБА_15, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є сином відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8

З договору купівлі-продажу від 01.02.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Хабленко О.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №19 вбачається, що 01.02.2017 р. ОСОБА_5, за письмовою згодою чоловіка ОСОБА_15, придбала у власність, за обумовлену грошову суму в розмірі 280000,00 грн., двокімнатну житлову квартиру АДРЕСА_3, продавцем якої є ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_4

Згідно п.1.7. Договору, відповідно до вимог Витягу із рішення виконавчого комітету Новокаховської міської рали Херсонської області, від 22.11.2016 р. №465 «Про надання дозволу на виконання нотаріальних дій від імені неповнолітнього», відчуження 1/2 (однієї четвертої) частки вищезазначеної квартири, що є предметом цього договору дозволяється неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить йому на праві спільної часткової власності.

З п.1.9. Договору вбачається, що батьки неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та ОСОБА_8 надали згоду на підписання договору купівлі-продажу.

Згідно п.1.10 Договору, до відома набувача доведено зміст заяви відчужувачів про те, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів осіб, у тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних та інших осіб, яких вони зобов'язані утримувати за законом чи за договором.

З п.п. 3.9. та 3.10 Договору вбачається, що сторонами вказаний договір прочитано до його підписання, заперечення щодо кожної з умов нього у сторін відсутні, значення договору сторонам зрозуміло та його укладено за згодою сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Частинами 1- 6 ст. 203 передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно Витягу з рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 22.11.2016 р. №465, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 10.11.2016 р. №11, вирішила дозволити неповнолітньому ОСОБА_4, 1999 р.н., який діє за згодою батьків: ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підписати в нотаріальній конторі договір купівлі-продажу належної йому 1/4 частки двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4, за умови одночасного підписання неповнолітнім ОСОБА_4 на своє ім'я договору дарування 1/2 частки трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний дозвіл має чинність до 22.11.2017 р.

07.04.2017 р. до Відділу з прав дитини, надійшла заява ОСОБА_8 про те, що житлові права його дитини було порушено з підстав не укладення договору дарування на ім'я сина ОСОБА_18 1/2 частки квартири, по причині її перебування під арештом.

В процесі судового розгляду встановлено, що за заявою виконавчого комітету Новокаховської міської ради, СВ Новокаховським ВП ГУНП в Херсонській області 26.04.2017 р. внесено відомості до ЄРДР за №0001079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за фактом надання родиною ОСОБА_8 до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу житлової квартири витягів з рішень виконавчого комітету Новокаховської міської ради, вилучивши головну умову про надання дозволу на вчинення правочинів, які не відповідають особистому підпису секретаря комісії з питань захисту прав дитини та печатки відділу. Станом на день розгляду справи, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Проте, слід зазначити, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 особисто не змогли чітко пояснити причину невиконання умови про одночасне укладення договору дарування на ім'я їх неповнолітнього сина та не перевірили факт накладення арешту на квартиру, яку мали намір подарувати, під арештом, про що ним нібито було повідомлено стороннім особам, як і не змогли пояснити причину накладення такого арешту.

Посилання позивача ОСОБА_4, який станом на 01.02.2017 р. був неповнолітнім, на факт порушення його житлових прав, має місце, проте не може слугувати беззаперечною умовою для визнання правочину недійсним, оскільки він на час укладення такого правочину був зареєстрований та фактично проживав з батьками за іншою адресою, тобто відчужена частка квартири не була його єдиним житлом, а тому таке порушення є наслідком недобросовісних дій його батьків, а тому як насідок мають нести відповідальність, встановлену законом.

Визнання відповідачами ОСОБА_19 та ОСОБА_8 позовних вимог суд приймає до уваги, проте розцінює критично з підстав ненадання ними конкретних та чітких пояснень з приводу визнання укладеного ними правочину недійсним, оскільки на момент його укладення вони розуміли значення своїх дій та суть правочину, а також з 01.02.2017 р. мали та мають змогу реалізувати намір дарування 1/2 частки квартири, однак продовжують вести себе апатично.

При цьому, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України.

Так, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (п. 3 ч. 2 ст. 177 СК України). Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-392цс15, від 16 грудня 2015 року в справі № 6-214цс15 та від 20 січня 2016 року у справі № 6-1560цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-1024цс16, від 20 січня 2016 року у справі № 6-2940цс15, зазначено, що норми статті 177 СК України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», які передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямовані на захист майнових прав дітей, відтак підставою для визнання цього договору недійсним є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення внаслідок його укладення майнових прав дитини. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

В даному конкретному випадку, сторонам було відомо про право спільної часткової власності у житловому приміщенні неповнолітнього ОСОБА_4, дозвіл на укладення спірного правочину та підписання ним договору було надано батьками останнього та рішенням виконкому Новокаховської міської ради, заперечень жодною стороною висунути не було ані під час підписання підписання договору ані після.

Таким чином, на момент укладення спірного правочину, всі сторони діяли за власної добровільної волі і дійшли згоди відносно всіх обставин.

Отже, посилання позивача на порушення вимог статті 203 ЦК України, у даній конкретній справі, мають досить суперечливий та неоднозначний зміст, і відсутні будь-які конкретні обставини, які б на це вказували.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що позивачем в ході судового розгляду не надано доказів на підтвердження того, що спірний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 вчинено з порушенням умови ст. 177 СК України та ст. 203 ЦК України, у зв'язку з невиконанням умови наданого дозволу виконкому Новокаховської міської ради про одночасне укладення договору дарування, оскільки такі недобросовісні дії батьків, мають бути підставою для їх відповідальності, однак не може безумовно свідчити про недійсність такого правочину, оскільки в момент його укладення сторонами було досягнуто згоди відносно усіх його умов та відомо про всі обставини та факти по справі.

Тому, позовні вимоги суд знаходить необґрунтованими, які не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 223, 263, 265, 259 ч.6, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Повний текст рішення виготовлено 10 липня 2018 року.

Суддя Г. М. Чирський