ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/659/18 р.
2/622/510/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.18 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Шабас О.С.,

за участю секретаря Бойко І.О.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП. НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 селищної ради Харківської області ( знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Центральна, 13а) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлого 13.04.2016 року, на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Довжик, вул. Миру, 42.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що за життя його діду ОСОБА_3 належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 42 по вулиці Миру (колишня Леніна) в с. Довжик Золочівського району Харківської області. За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, за яким все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 16.03.2018 року, звернувшись до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 42 по вул. Миру у с. Довжик Золочівського району Харківської області, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів невідповідності правовстановлюючих документів чинному законодавству. В даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник за угодою про надання адвокатських послуг від 20.06.2018 року адвокат ОСОБА_4 не з'явилися, від останнього через канцелярію суду надійшла заява з проханням справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищний голова ОСОБА_5 подав через канцелярію суду заяву, в якій справу просив розглядати за відсутності їхнього представника, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14 червня 2005 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого: все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1. Вказаний заповіт посвідчений нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 983, що підтверджується також копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 435065 від 14.06.2005 року.

Згідно інформації директора КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» ОСОБА_7 вих. № 30 від 19.02.2018 року наданого на запит державного нотаріуса ОСОБА_8 14.02.2018 року проведено первинну інвентаризацію житлового будинку «А-1» (1983 року будівництва) загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м, веранди «а», ганка «а1», господарських будівель та споруд: літньої кухні «Б», погріба «В», сараїв «Г», «Д», огорожі № 1-2 та колонки № 3, розташованого за адресою: Харківська область, Золочівський район, село Довжик, вулиця Миру, 42. Станом на 31.12.2012 року по КП Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» право власності не зареєстровано.

Також, відповідно до виписки з по господарської книги, наданої в.о. старости Довжицького старостинського округу виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради Золочівського району Харківської області ОСОБА_9 № 372/14-01-06 від 20.11.2018 року будинок розташований за адресою: вулиця Миру, 42, село Довжик Золочівський район Харківська область належить ОСОБА_3, який помер 13.04.2016 року на праві власності, будинок розташований на земельній ділянці, яка передана ОСОБА_3 згідно рішення VII сесії ХІІ скликання сільської ради від 22.02.1996 року про передачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, про що в по господарській книзі № 01, особовий рахунок № 0042 1здійснено відповідний запис.

Житловий будинок «А-1» 1983 року будівництва, житловою площею 43,7 кв.м, загальною площею 68,8 кв.м., розташований за адресою: Харківська область, Золочівський район, село Довжик, вулиця Миру, 42, має такі господарські будівлі та споруди: веранда «а», ганок «а1», літня кухня «Б», погріб «В», сараї «Г», огорожа №1-2, колонка № 3, що вбачається із копії технічного паспорта, інвентаризаційна справа № 763.

13 квітня 2016 року у віці 81 років помер ОСОБА_3, про що 14 квітня 2016 року виконавчим комітетом Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 09 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 538367.

Згідно інформації Довжицького сільського голови ОСОБА_9 № 02-21/236 від 25.05.2017 року наданої на запит нотаріуса останнє зареєстроване місце проживання померлого 13 квітня 2016 року ОСОБА_3 (29.січня ІНФОРМАЦІЯ_3), на день його смерті вулиця Миру (Леніна) 42 село Довжик Золочівський район, Харківська область Україна 62250; за однією адресою з ОСОБА_3 на день його смерті 13 квітня 2016 року були зареєстровані: онук ОСОБА_1.

Відповідно до інформації щодо спадкової справи завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків завідувача ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_10 № 2624/02-14 від 28.11.2018 року, наданої на виконання ухвали Золочівського районного суду Харківської області від 15.11.2018 року, після смерті ОСОБА_3, померлого 13 квітня 2016 року, в нотаріальній конторі була заведена спадкова справа 292/2016. Перевірка здійснювалася на підставі Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.11.2018 року № 54198293. 27 вересня 2016 року до нотаріальної контори поштою надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. 16.03.2018 року нотаріальною конторою була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії на ім.`я ОСОБА_1 на тій підставі, що у спадкоємця відсутній документ, який підтверджує право власності на житловий будинок. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину ні за законом, ні за заповітом нікому не видавалося.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2018 року №625/02-31, винесеною державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків завідувача ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_8, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 42 по вулиці Миру в селі Довжик Золочівського району Харківської області, після померлого 13 квітня 2016 року ОСОБА_3, оскільки правовстановлюючі документи на вказаний будинок у спадкоємця відсутні.

При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5.

У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.2 ч.1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти.

Статтею 31 цього Закону встановлено особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності. Подається виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 володів житловим будинком № 42 по вулиці Миру в селі Довжик Золочівського району Харківської області, на праві власності, що підтверджується записом у по господарській книзі № 01 особовий рахунок № 0042 1, проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі спірний житловий будинок.

Позивач як єдиний спадкоємець, за заповітом, відповідно до положень ст.ст. 1233, 1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України прийняв спадщину після смерті спадкодавця так як проживав разом із ним на момент смерті останнього та крім того подав заяву про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок № 42 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Миру в селі Довжик Золочівського району Харківської області, що належав ОСОБА_3. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст., ст. 12,13,76,81,209,211,247,258,264,265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 42 по вулиці Миру (колишня Леніна) в селі Довжик Золочівського району Харківської області у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлого 13 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до вимогп.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судовоїінформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, щодіяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.12.2018 року.

Суддя: О.С. Шабас