441/1271/18 2/441/678/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2018р. м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі :

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, 08.08.2018р. звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 17.07.2004р. відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №35, у шлюбі мають дітей ОСОБА_4, 20.06.2005р.н. та ОСОБА_5, 31.03.2007р.н., спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейні цінності, постійні сварки, як наслідок сторони проживають окремо, припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_3 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам.

Ухвалою судді від 09.08.2018р. провадження у справі відкрито.

Позивачка в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, окрім цього пояснила, що з березня 2008 року разом з відповідачем не проживають, з цього ж часу не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.24, ч. 3 і ч. 4 ст.56, ч. 2 ст.112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували 17.07.2004р. шлюб відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №35, у шлюбі мають дітей ОСОБА_4, 20.06.2005р.н. та ОСОБА_5, 31.03.2007р.н., сторони разом не проживають з березня 2008 року, стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім"ї - різні погляди на шлюб та сім"ю.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Сторони в суді настоюють на розірванні шлюбу, заперечили можливість примирення, поновлювати сімейні стосунки не бажають.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_5, суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач заперечень щодо іменування позивачки прізвищем "Демідкова" не висловив, тому вимога позивачки про залишення після розірвання шлюбу прізвища чоловіка, безпідставна.

З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 89, 209, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 24, 112, 113 СК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_5 (д.п. Монько) ОСОБА_6 та ОСОБА_3, зареєстрований 17 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 35.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 05.10.2018р.

С у д д я : Малахова - ОСОБА_7