Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2538/17
Провадження № 2/553/189/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.08.2018м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 27598,21 гривень, яка складається з наступного: 2509,82 гривень заборгованість за кредитом, 20398,00 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 2900,00 гривень пеня та комісія, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1290,39 гривень штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». З наведених підстав просив суд задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.04.2011 року в загальному розмірі 27598,21 гривень.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки сторона позивача не довела наявність підстав для збільшення процентної ставки, по друге розрахунок не відповідає дійсності та є неправильним. На її думку він повинен був здійснений за формулою С х Z x Д :360 : 100 де С сума заборгованості, Z розмір процентів згідно умов і правил, Д кількість днів, тобто 2627.85*27,6*14/360/100=28,20 грн. З наведених підстав, а також з інших підстав, викладених у відзиві на позов, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 60-62).

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, згідно якої 20.04.2011 року ОСОБА_2 пройшла ідентифікацію в ПАТ КБ «ПриватБанк» підписавши Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил банківських послуг від 20.04.2011 року. 23.06.2014 року відповідачу було перевипущено кредитну картку «Універсальна» на престижну карту «Універсальна Gold». Оскільки на момент превипуску карти у відповідача вже був борг то він автоматично відображається на новому картковому рахунку, з 23.06.2014 року тобто з дати перенесення заборгованості з однієї картки на іншу. 02.07.2014 року відповідачка здійснила погашення заборгованості в розмірі 150 грн. на перевипущену картку «Голд», що ще раз підтверджує фактичне отримання відповідачем нової картки та обізнаність про існування боргу. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобовязань. Посилання відповідача на розповсюдження на відносини між сторонами Закону України «Про захист прав споживачів» представник позивача вважав необґрунтованими, оскільки кредитні кошти були надані відповідачеві не на придбання продукції, яка споживчий кредит, а у виді кредитного ліміту на кредитну картку. Крім того, у відповіді на відзив наведено формули для здійснення розрахунку заборгованості за весь період її існування, в обґрунтування правомірності та обєктивності доданого до позову розрахунку, викладені обґрунтування позовних вимог в частині стягнення пені та штрафних санкцій (а.с. 60-96, 98-130).

23.04.2018 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду доповнення до відзиву з посиланням на незгоду здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, а також відсутності будь-яких повідомлень з боку банку щодо збільшення процентної ставки (а.с. 139-141).

23.07.2018 року судом отримано відповідь на доповнення до відзиву, згідно якої представник позивача наполягав на вірності здійсненого розрахунку та обґрунтованості позову з підстав, викладених у відповіді на доповнення до відзиву.

Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані сторонами докази, вважає необхідним задовольнити позов з наступних підстав.

Відповідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд встановив, що 20.04.2011 року відповідачем підписана заява на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі на суму залишку заборгованості за кредитом, в якій вона погодилась, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 5-31).

При цьому факт існування між сторонами кредитних відносин, отримання та користування відповідачем кредитною карткою, підтверджується копією заяви від 20.04.2011 року, розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, а також фотозображенням відповідача з кредитною карткою.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушила свої боргові зобовязання, визначені кредитним договором, що підтверджується випискою по договору та розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.08.2017 року в загальному розмірі 27598,21 гривень, яка складається з наступного: 2509,82 гривень заборгованість за кредитом, 20398,00 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 2900,00 гривень пеня та комісія, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1290,39 гривень штраф (процентна складова).

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що відображено у розрахунку заборгованості та виписці по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

За змістом письмових доповнень до відзиву на позов, відповідач фактично визнала існування певної заборгованості за договором, посилаючись на основний борг в розмірі 2509,82 грн., та здійснення нею останньої оплати коштів за кредитним договором в розмірі 960 грн. 23.01.2015 року, що підтверджується змістом доповнень до відзиву (а.с. 140). При цьому оспорюючи вірність розрахунків заборгованості, відповідач не заявила суду будь-яких клопотань, зокрема щодо проведення судової економічної експертизи, або інших клопотань, направлених на обєктивне спростування правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості.

В той же час, згідно ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

А згідно ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справиабо витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим відповідач ОСОБА_2 не надала суду доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, в той час як позивачем заявлені позовні вимоги обґрунтовані належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись 11, 12, 19, 81, 89, 263-268, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (0101, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299), заборгованість в сумі 27598 (двадцять сім тисяч пятсот девяносто вісім) гривень 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (0101, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299), 1600 (одну тисячу шістсот) гривень 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_3