Справа № 591/3265/18
Провадження № 2/591/1905/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

секретаря судового засідання Кальченко М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бєломар К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/3265/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Сумська регіональна дирекція про стягнення заробітної плати, скасування наказу, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», в подальшому позовні вимоги збільшила, мотивує наступним.

30 березня 2018 року наказом №8-к від 27.03.2018 року позивач була звільнена за ч. 1 ст. 40 КЗпП України з посади заступника директора філії ( директора виконавчої філії) ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Сумська регіональна дирекція».

Позивач вказує, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з нею проведено не було, позивачу не було виплачено:

надбавку за складність та напруженість у роботі в повному обсязі з листопада 2017 року по березень 2018 року встановлену на постійній основі наказом №2 від 19 січня 2017 року);

надбавку за високі досягнення у праці в повному обсязі з листопада 2017 року по березень 2018 року( встановлену на постійний основі наказом №3 від 19 січня 2017 року);

премію за листопад 2017 року в повному обсязі ( наказ №107 від 29 листопада 2017 року);

премію за грудень 2017 року в повному обсязі ( наказ №1423 від 28.12.2017 року);

премію за січень 2018 року;

повну суму вихідної допомоги при скороченні.

Позивач вказує, що у відповідності до Статуту ПАТ «НСТ України» умови та розмір оплати праці працівників ПАТ встановлює Наглядова Рада. Станом на 01 січня 2018 року діяли умови та розмір оплати праці працівникам, встановлені Наглядовою Радою від 22 лютого 2017 року.

Згідно штатного розпису філії позивач працювала на посаді заступника директора філії (директора виконавчої філії) ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія» «Сумська регіональна дирекція», посадовий оклад якої становив 8237,00 грн.

Крім того, до посадового окладу було встановлено наступні надбавки:

наказом № 2 від 19 січня 2017 року «Про встановлення надбавки» було встановлено постійну надбавку за складність і напруженість у роботі в розмірі 50% посадового окладу, починаючи з 19.01.2017 року;

наказом № 3 від 19 січня 2017 року «Про встановлення надбавки» було встановлено постійну надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50% посадового окладу, починаючи з 19.01.2017 року;

Колективним договором Національної телекомпанії України, затверджено Додаток № 8 про встановлення надбавок працівникам, які не є журналістами в розмірі до 50% посадового оклад.

Позивач вказує, що 19 січня 2018 року керівник філії довів до її відому Наказ № 5 від 12 січня 2018 року, яким з 18 грудня 2017 року втратили чинність накази № 2 та № 3 від 19 січня 2017 року про введення надбавок. Позивач вказує, що це було зроблено з порушенням вимог ст.ст. 32 та 103 КЗпП України, тобто без повідомлення про запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці. Цей наказ позивачу було вручено для ознайомлення у присутності голови профспілки філії ОСОБА_4, продюсера філії ОСОБА_5, менеджера філії з фінансових питань ОСОБА_6 та інспектора з кадрів ОСОБА_7

Ввечері 19 січня 2018 року менеджер філії ОСОБА_8 наказом № 6 визнав вищезазначений наказ № 5 таким, що втратив чинність, та видав черговий новий наказ № 7 від 19 січня 2018 року, яким позивач була попереджена щодо втрати чинності наказами № 2 та №3 від 19 січня 2017 року про ведення в дію надбавок, також з порушення вимог ст.ст. 32 та 103 КЗпП України.

Вказаним наказом встановлено наступні надбавки працівникам:

а) у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки):

за високі досягнення у праці;

за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання);

за складність, напруженість у роботі.

Підставою для скасування попередніх наказів та встановлення нових надбавок у наказі №7 вказано постанову КМУ № 1298 від 30 серпня 2002 року.

Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу. Позивач вказує, що таке обмеження не поширюється на працівників національних закладів (установ) (ПАТ НСТУ та філія відноситься саме до такого закладу).

Позивач вказує, що скасування вищезазначених надбавок передбачено виключно в разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни. Цей перелік є вичерпним і прямо зазначений у Постанові № 1298, на яку саме і посилався керівник філії як на підставу скасування наказів.

Ця Постанова № 1298 не передбачає формулювань щодо «втрати чинності наказу», а лише можливо скасувати або зменшити встановлені надбавки.

Позивач вказує, що обсяг її обов'язків у січні 2018 року не змінювався, не зафіксовано жодного несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни, тому юридичних підстав для скасування постійних надбавок не було.

Позивач вважає, що підстав для видання такого наказу менеджером філії не було, оскільки листом Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в грудні 2017 року було встановлено, що співробітникам, які за штатним розписом не увійшли до ТВО «Бюро телерадіо новин», виплачувати посадові оклади та обов'язкові надбавки і доплати, які передбачені чинним законодавством України.

Позивач вказує, що наказ № 7 від 19 січня 2018 року не відповідає положенням Конституції та законам України, іншим нормативно-правовим актам, зокрема Постанові КМУ від 30.08.2002 р. № 1298. Керівник філії діяв з перевищенням наданих йому повноважень (не враховував вимоги керівництва ПАТ НСТУ щодо виплати посадових окладів та обов'язкових надбавок і доплат, які передбачені чинним законодавством України), чим припустився порушення прав позивача.

Позивач зазначає, що 19 січня 2018 року вона також була попереджена про наступне скорочення.

Позивач вказує, що до моменту свого скорочення позивач не попереджена про запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці; також відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2002 р. № 1298 не встановлено фактів несвоєчасних невиконань завдань, погіршення якості роботи і порушення заступником директора філії (директора виконавчого філії) ОСОБА_1 трудової дисципліни.

Тому позивач вважає, що їй безпідставно не було нараховано встановлені наказами № 2 та № 3 від 19 січня 2017 року «Про встановлення надбавки» постійні надбавки з 19.01.2017 року за складність і напруженість у роботі в розмірі 50% посадового окладу та надбавку за високі досягнення в праці в розмірі 50% посадового окладу.

Крім того, позивач вказує, що спільним рішенням профкому та адміністрації НТКУ про внесення змін та доповнень до колективного договору НТКУ на 2012-2013 року від 22.10.2015 року та Додатковою угодою № 1 до Колективного договору Національної телекомпанії України на 2012-2013 роки передбачено виплату щомісячної премії у розмірі 50% від посадового окладу за фактично відпрацьований час всім працівникам, що входять до складу постійно діючого комітету з конкурсних торгів за рахунок спеціального фонду.

Позивач зазначає, що вона була членом тендерного комітету (комітету з конкурсних торгів) - секретарем відповідальним у філії, що встановлено було Наказами по ПАТ «НСТУ», однак не отримала в повному обсязі премію за листопад - грудень 2017 року та відповідної премії за січень 2018 року.

У позові зазначається, що наказом № 107 від 29 листопада 2017 року призначено премію за листопад 2017 року у розмірі 40% посадового окладу за фактично відпрацьований час. Посадовий оклад за листопад 2017 року склав 7470,35 грн. Таким чином, разова премія повинна складати: 7470,35 -40% = 2988,14 грн.

Відповідно до розрахункових листів позивачу нараховано у листопаді 2017 року 2510,32 грн., різниця складає 477,82 грн.( 2988,14 грн. -2510,32 грн.).

Наказом № 123 від 28 грудня 2017 року позивачу призначено премію за грудень 2017 року у розмірі 50% посадового окладу за фактично відпрацьований час вказує, що з наказом ознайомлена лише 05 лютого 2018 року. Посадовий оклад за грудень 2017 року склав 6627,04 грн. Таким чином премія разова повинна складати : 6627,04 *50%=3313,52 грн., різниця складає - 1048,34 грн.( 3313,52 грн. + 2265,18 грн.).

Позивач вказує, що до лютого 2018 року вона була постійним членом комітету з конкурсних торгів філії, то відповідно мала право на отримання премії за січень 2018 року у розмірі 50% посадового окладу за фактично відпрацьований час.

Посадовий оклад за січень 2018 року склав 1568,95 грн. і таким чином, премія разова повинна складати: 1568,95 * 50% =784,48 грн., що зроблено не було.

Позивач вказує, що з врахуванням того, що надбавки, визначені наказами №2 та № 3 носили постійних характер то вони повинні були нараховані та виплачені до 30 березня 2018 року включно у розмірі 50% посадового окладу (незалежно від відпрацьованого часу), а разова премія як члену тендерного комітету у розмірі 50 % від посадового окладу за фактично відпрацьований час у листопаді - грудні 2017 року та січні 2018 року.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» вказує, що в структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 цього Закону).

Суму заборгованості по заробітній платі позивач визначила наступним чином: 973,46+767,54+3530,14+4118,50+4118,50+383,32+2246,46+2088,66+4118,50+4118,50+205,93-1235,55+784,48= 28692,54 грн.

Крім того, ознайомившись з наказами відповідача, виданими за листопад 2017 року № 103/1, за 01.12.2017 року № 111, від 01.12.2017 року № 112, позивач вказує, що їй не було сплачено доплати та премії на суму 8854,78 грн.

Тобто, за розрахунком позивача, загальна сума заборгованості по заробітній платі склала 37 547,32 грн.

Позивач вказує, що на день подачі позову до суду в порушення вимог ст. 116 КЗпП України з нею не було проведено розрахунок в повному обсязі, тому посилаючись на положення ст. 117 ЦПК України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Посилаючись на положення п.8 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" позивач провела розрахунок середньоденного заробітку за останні два місяці роботи шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), які мають бути оплачені середнім заробітком.

У позовній заяві наведено наступний розрахунок:

Кількість відпрацьованих робочих днів позивачем у січні 2018 року склала 4 дні (з розрахункового листа за січень 2018 року); у лютому 12 дні (з розрахункового листа за лютий 2018 року).

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивачем вирахувана наступним чином та становить: січень 2018 (1568,95+7857,25+3530,14 +2088,66+ 784,48) + лютий 2018 (4942,2 +4118,50+ 4118,50)/(4+12)=( 15829,48 + 13179,2) /16 = 290008,68/16= 1813,04 грн.

Кількість робочих днів затримки повного розрахунку з 01.04.2018 року по 10 липня 2018 року ( на момент уточнення позовних вимог) складає 67 днів.

1813,04 грн. (середньоденна заробітна плата) X 67 = 121 473,68 грн.

Позивач вказує, що їй фактично виплачено середньомісячну заробітну плату в розмірі 32 298,46 грн, тому до сплати підлягає 89 175,22 грн (121 473,68 грн.- 32 298,46 грн.)

Позивачем на підставі постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" проведено розрахунок вихідної допомоги при скороченні з урахуванням ненарахованих та відповідно не виплачених вищезазначених надбавок та премій наступним чином.

Середньомісячне число робочих днів позивачем розраховано: ((січень)21 + (лютий )20 )/2= 41/2= 20,5 днів.

Середньомісячна заробітна вихідної допомоги складає: 20,5 днів х 1813,04 (середньоденна заробітна плата) = 37167,32 грн.

Згідно Довідки № 19 від 30.03.2018 розмір виплаченої позивачу вихідної допомоги склав 10032,09 грн.

Таким чином, позивач вказує, що при звільненні їй не доплачена сума вихідної допомоги - 27135,23 грн. (37167,32грн. - 10032,09 грн. ).

Уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. з підстав порушення її трудових прав відповідачем, а саме: несвоєчасної виплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних при звільненні працівникові сум.

Таким чином, позивач просить суд:

1. Визнати наказ № 7 від 19 січня 2018 року незаконним та скасувати його.

2. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати заступника директора філії (директора виконавчого філії) ОСОБА_1 за листопад 2017- березень 2018 року.

3. Стягнути з відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі філії ПАТ НСТУ «Сумська регіональна дирекція» на користь позивача ОСОБА_1:

- заробітну плату (надбавки за складність і напруженість у роботі, за високі досягнення у праці та разові премії) в загальному розмірі 37 547,32 грн.

- вихідну допомогу (при скороченні) у розмірі 27 135,23 грн.

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2018 року по10.07.2018 року у розмірі 89 175,22 грн;

- середній заробіток з 11.07.2018 року по день ухвалення рішення ( станом на 21 серпня 2018 року сума становить 54391,20 грн.).

4. Стягнути з відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі філії ПАТ НСТУ «Сумська регіональна дирекція» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Позивач у судовому засіданні підтримала змінені позовні вимоги, просила задовольнити.

10 липня 2018 року від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, просить закрити провадження у зв'язку із відсутністю спору. У судовому засіданні представник підтримала свій відзив, просила задовольнити.

У запереченні відповідач зазначив наступне.

Так, керівником філії було прийнято рішення про скасування наказів № 2-3 від 19 січня 2017 року «Про встановлення надбавок» за результатами роботи ОСОБА_1 за відповідний період у січні 2018 року, враховуючи своєчасність виконання працівником посадових обов'язків та завдань, у зв'язку із погіршенням працівником виконуваної роботи.

У преамбулах вказаних наказів йде посилання на постанову КМУ №1037 від 28.12.2016 року та постанову КМУ № 1298 від 30.08.2002 року і керівникам надано право зокрема, в межах фонду заробітної плати, встановлювати працівникам цих установ конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них, а у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушень трудової дисципліни зазначені надбавки скасовуються чи зменшуються.

Посилаючись на положення ст. 97 КЗпП України та Постанову ВСУ №6-2790цс16 від 15.05.2016 року вказує, що на підприємстві можуть затверджуватися положення про примірювання. Саме відповідно до вказаних нормативних актів роботодавець встановлює конкретні розміри премій.

Рішення керівника підприємства про зменшення розміру надбавок і премій, позбавлення працівників надбавок і премій повністю або частково, прийняте в межах його компетенції, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, а тому відповідач вважає про таке рішення попереджати працівника заздалегідь не обов'язково.

Окрім того, враховуючи планові обсяги роботи на відповідний місяць:

- відповідно до наказу від 01.11.2017 №103/1 «Про виплату надбавки» встановлено надбавку за складність і напруженість за листопад 2017 року у розмірі 40 відсотків посадового окладу, зокрема, ОСОБА_1;

- за грудень 2017 року наказами від 01.12.2017 №111 «Про преміювання» встановлено надбавку за високі досягнення у праці з 01.12.2017 по 17.12.201 7 у розмірі 50 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час, а від 01.12.2017 №112 «Надбавка до посадового окладу» встановлено надбавку за складність і напруженість з 01.12.2017 по 31.12.2017 у розмірі 50 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час.

Представник відповідача зазначила, що оскільки позивач у вказаний період перебувала у відпустці, то нею не було завізвано наказ про преміювання, що входить в її посадові обов'язки.

Із заперечень вбачається, що в період часу листопад-грудень 2017 року позивач перебувала у відпустці, їй, як вимагають норми КЗпП України, було надано розрахунковий лист за вказаний період, перераховано кошти на картковий рахунок, претензій щодо нарахування премії та інших виплат від неї не надійшло, як і претензій щодо невідповідності наказів про преміювання чинному законодавству. Представник відповідача робить висновок, що цим підтверджується правомірність прийнятих керівництвом рішень про зменшення розміру надбавок та позбавлення працівників надбавок, зокрема в частині прийнятих наказів про примірювання.

Таким чином, відповідач вважає, що підстави для скасування наказу від 19.01.2018 №7 «Про надбавки» та проведення перерахунку заробітної плати (надбавок за складність і напруженість у роботі, за високі досягнення у праці) заступника директора філії (директора виконавчого філії) ОСОБА_1 за січень-березень 2018 року відсутні.

Посилаючись на п. 2.1 Розділу II Положення про преміювання працівників Національної телекомпанії України Колективного договору Національної телерадіокомпанії України на 2012-2013 роки (зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 04.09.2012), у відзиві вказується, що працівникам, які входять до постійно діючого комітету з конкурсних торгів та які безпосередньо виконують роботи пов'язані з проведенням і оформленням тендерних процедур закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок державних коштів, щомісячна премія, за виконання державного контракту на виконання державного замовлення на обсяги телевізійного мовлення (за виконання загального або власного обсягу мовлення державного контракту) згідно із встановленими коефіцієнтами трудової участі відповідного місяця та за фактично відпрацьований час, збільшується на 50% від загального розміру виробничої премії передбаченої в цьому розділі. У разі відсутності у відповідному місяці преміювання за виконання державного контракту на виконання державного замовлення на обсяги телевізійного мовлення (за виконання загального або обсягу мовлення державного контракту) всім працівникам, що до постійно діючого комітету з конкурсних торгів за рахунок спеціального фонду виплачується премія у розмірі 50% від посадового окладу за фактично відпрацьований час.

У той же час, відповідно до вимог чинного законодавства України, діє колегіальний орган - не комітет з конкурсних торгів, а тендерний комітет філії ПАТ «НСТУ» «Сумська РД». У відзиві зазначено, що позивач безпосередньо не виконувала у січні-лютому 2018 року роботи, пов'язані з проведенням і оформленням тендерних процедур закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок державних коштів.

За роботу в тендерному комітеті із врахуванням обсягу виконуваних робіт, пов'язаних із проведенням процедур публічних закупівель, наказом від 29.11.2017 №107 ОСОБА_1 встановлено за фактично відпрацьований час у листопаді 2017 року премію у розмірі 40 %; наказом від 28.12.2017 «Про преміювання» ОСОБА_1 встановлено за фактично відпрацьований час у грудні 2017 року премію у розмірі 50 %.

Представник відповідача зазначає, що згідно наказу від 02.01.2018 року позивач у тендерному комітеті перестала виконувати обов'язки секретаря, а наказом від 12.02.2018 року позивача виключено із членів тендерного комітету.

Окрім того, представник відповідача вказала, що відповідно до посадової інструкції заступника директора (директора виконавчої філії) ОСОБА_1, затвердженої 01.10.2015 року, до посадових обов'язків позивача належало проведення процедури закупівель за державні кошти та в системі «Прозоро» та оформлення відповідних документів у друкованому та електронному вигляді (відповідальний секретар комітету), а тому у даному випадку такі обов'язки належать до її трудової функції, працівник виконував свої безпосередні обов'язки та отримав відповідну заробітну плату) з урахуванням виконання зазначених функціональних обов'язків, отже, такі обов'язки виконуються без доплати.

Посилаючись на посадову інструкцію заступника директора філії (директора виконавчої філії) ОСОБА_1 представник зазначає, що в її обов'язки входило також:

-організація та забезпечення правильного виконання актів законодавства, інших нормативних актів і документів, подання керівництву пропозицій щодо вирішення правових питань виробничої, економічної та соціальної діяльності;

-координація роботи та безпосередня участь у підготовці наказів;

-складення висновків за проектами наказів, підготовка та внесення пропозицій про зміну чи скасування актів філії, що фактично втратили чинність, не відповідають умовам господарювання або видані з порушенням вимог законодавства;

-розробка та участь у розробці проектів актів з усіх питань діяльності філії, у т.ч. кадрових;

-перевірка та візування усіх документів;

-контроль за дотриманням законодавства у т.ч. у кадровій роботі.

Аналізуючи вказані документи, представник відповідача вказує, що саме позивач у випадку порушення вимог чинного законодавства України при прийнятті керівником філії рішення про преміювання, встановлення надбавок, їх скасування, зобов'язана була письмово повідомити про це керівника, надавши відповідні зауваження (заперечення) до проекту документа, а також внесення пропозицій щодо необхідності втрати чинності рішень, виданих з порушенням вимог законодавства з обґрунтуванням та посиланням на відповідні вимоги чинних нормативно-правових актів.

Розмір місячної премії працівника залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи підприємства з урахуванням ініціативності у роботі, якості виконання завдань, визначених положеннями його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва; терміновості виконання завдань; виконання додаткового обсягу завдань.

Таким чином, посилання Позивача на те, що відповідачем було допущено порушення вимог чинного законодавства з питань праці щодо встановлення надбавок і премій та їх скасування є необґрунтованим, оскільки працівник з 2018 року не здійснював свої наведені вище безпосередні обов'язки, не візував жодних документів, не здійснював правову експертизу їх проектів, проведення процедури закупівель (переговорні, відкриті торги тощо) за бюджетні кошти та в системі «Прозоро» та оформлення відповідних документів паперовому та електронному вигляді (відповідальний секретар комітету), тому і підстав для встановлення надбавок за складність і напруженість у роботі, за високі досягнення у праці, а також преміювання не було.

Представник у відзиві вказує, що існує невідповідність фактичної заборгованості перед позивачем розрахунку, наданого позивачем, виходячи з наступного.

У листопаді 2017 року при нарахуванні премії членам тендерного комітету допущена помилка - неправильно взято для розрахунку фактичні відпрацьовані дні за вказаний місяць. ОСОБА_1, як секретарю тендерного комітету, було недонараховано 484,95 грн., оскільки, посадовий оклад за обліково-розрахунковий період за листопад 2017 року визначено 7862,59 грн., враховуючи перерахунок у грудні 2018 року за 1 робочий день відпустки у листопаді 2017 року 374,41 грн., отже, посадовий оклад за фактично відпрацьований час у листопаді становив: 7862,59-374,41=18 грн.

Премія згідно з наказом від 29.11.2017 №107 за фактично відпрацьований час складає: 7488,18*40% = 2995,27 грн., нараховано у листопаді 2017 року 2510,32 грн., отже, недоплачена позивачу сума становить 2995,27 - 2510,32 = 484,95 грн.

У грудні 2017 року ОСОБА_1, як секретарю тендерного комітету, враховуючи наказ від 28.12.2017 № 123 недонараховано 1235,55 грн. так, як посадовий оклад за обліково-розрахунковий період за грудень 2017 року за фактично відпрацьований час становив 7001,45грн., то премія складала : 7001,45*50% = 3500,73 грн., нараховано у листопаді 2017 року 2265,18грн., отже, недоплачена позивачу сума становить 3500,73 - 2265,18= 1235,55 грн.

Враховуючи, що у січні 2018 року помилково нараховано та виплачена 1441,48 грн., як наслідок, фактична сума заборгованості перед Позивачем становить 484,95 + 1235,55 - 1441,48 = 279,02 гри., з урахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Представник зазначила, що сума середнього заробітку, зазначена позивачем, не відповідає дійсності.

Посилаючись на Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, та з урахуванням відпрацьованих у січні-лютому 2018 років робочих днів ( 4+12) середньоденна заробітна плата позивача складає (2779,90 + 5050,03)/16 = 489,37 грн.

Станом на 10.07.2018 року кількість днів затримки до повного розрахунку складає 67 днів, тобто, середній заробіток за весь час затримки но день фактичного розрахунку становить 489,37 х 67= 32298,46 грн., з урахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Представник відповідача наголошує, до ОСОБА_1 не пред'являла вимогу про проведення перерахунку, а відтак була відсутня потреба у проведені аналізу правильності проведених розрахунків з працівником, у т.ч. після її звільнення, а також була можливість здійснити добровільно повний розрахунок з Позивачем, здійснити виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку враховуючи помилки при нарахуванні заробітної плати виявлені після надходження позовної заяви.

Відповідач вказує, що станом на 10.07.2018 року проведено повний розрахунок з позивачем, а саме: нараховано та виплачена 26 224,87 коп., без урахування суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що підтверджується копіями платіжних доручень.

Тобто, має місце факт проведення з ОСОБА_1 остаточного рахунку, виплата їх належних працівникові сум при звільненні, на момент судового розгляду справи жодної заборгованості перед позивачем відповідач немає, як наслідок, відсутній предмет спору.

Оскільки, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного рахунку, а з позивачем проведено повний розрахунок, то предмет позову відсутній. Тому відповідач вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

25 липня 2018 року від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій остання пославшись на постанову КМУ №1298 від 30.08.2002 року вказує, що скасування надбавок за високі досягнення у праці; за складність, напруженість у роботі передбачено виключно в разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни. Цей перелік є вичерпним. Вказує, що відповідачем не зафіксовано жодного випадку погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни позивачем.

Позивач вказує, що з наказом 103/1 від 01.11.2017 року вона не була ознайомлена, накази № 111 та №112 від 01.12.2017 року не існували взагалі. Вказує, що стороною відповідача віно зазначено, що саме в її обов'язки входило в т.ч. складання наказів кадрової служби , тому про існування вище вказаних наказів їй не було відомо до березня місяця 2018 року. Вказує, що таких наказів не існувало, дану обставину підтвердить працівник кадрової служби, яка займається реєстрацією наказів.

Вказує, що вона не була попереджена про зміну умов оплати праці за два місяці, як того вимагає закон.

Зазначила, що 10 липня 2018 року відповідач перерахував на її картковий рахунок 26224,87 грн. однак допустив помилку в нарахуванні надбавки за складність та напруженість у сумі 196,12 грн. за січень 2018 року.

19 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

20 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 займала посаду заступника директора (директора виконавчої філії) в філії Національної телерадіокомпанії України «Сумська регіональна дирекція».

30 березня 2018 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі скороченням штатів (а.с.12,32).

Відповідно до штатного розпису, затвердженого 01.03.2017 року, заступнику директора філії (директор виконавчої філії) ОСОБА_1 затверджено посадовий оклад в розмірі 8237,00 грн (а.с.13).

Наказом №2 від 19 січня 2017 року «Про встановлення надбавок» з 19 січня 2017 року встановлено надбавку за складність, напруженість в роботі в розмірі 50% посадового окладу заступнику директора філії (директора виконавчої філії) ОСОБА_1 (а.с.20).

Наказом №3 від 19 січня 2017 року «Про встановлення надбавок» з 19 січня 2017 року встановлено надбавку за високі досягнення в праці в розмірі 50% посадового окладу заступнику директора філії (директора виконавчої філії) ОСОБА_1 (а.с.21).

Із копії наказу №107 від 29 листопада 2017 року (а.с.31) вбачається, що за виконання великого обсягу робіт у стислі строки, проведення та оформлення тендерної процедури закупівель товарів, робіт та послуг за державний кошт, керуючись Додатковою угодою №1 до Колективного договору та Спільним рішенням про внесення змін та доповнень до Колективного договору від 22.10.2015 року у листопаді 2017 року було премійовано членів тендерного комітету, в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 40% посадового окладу.

Із копії наказу №123 від 28 грудня 2017 року (а.с.30) вбачається, що за виконання великого обсягу робіт у стислі строки, проведення та оформлення тендерної процедури закупівель товарів, робіт та послуг за державний кошт, керуючись Додатковою угодою №1 до Колективного договору та Спільним рішенням про внесення змін та доповнень до Колективного договору від 22.10.2015 року у грудні 2017 року було премійовано членів тендерного комітету, в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 50% посадового окладу.

10.07.2018 року на картку позивача було нараховано 26 224,87 грн., без урахування суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.76, 77).

Як вбачається із копії переліку доплат і надбавок до тарифних ставок та посадових окладів, що встановлюються працівникам НТКУ, що є додатком до Колективного договору (а.с.15-19) розмір надбавок працівникам, які не є журналістами, за складність, напруженість у роботі; за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи встановлюється в розмірі до 50% посадового окладу (місячної тарифної ставки).

Як визначено у п.3 п.п.2а постанови КМУ від 30.08.2002 р. N 1298 (на яку посилаються сторони) «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери працівникам установ, закладів та організацій освіти, науки, культури, які мають статус національних» може зберігатися при визначенні максимальних розмірів посадових окладів (ставок заробітної плати, тарифних ставок) та ставок погодинної оплати праці додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів, що застосовувався для зазначених працівників до набрання чинності цією постановою; установлюються надбавки працівникам: у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки) в т.ч. за складність, напруженість у роботі. Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу. Таке обмеження не поширюється на працівників національних закладів (установ). У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначені надбавки скасовуються або зменшуються.

Судом встановлено, що 12 січня 2018 року менеджер філії ОСОБА_8 видав наказ № 5, яким з 18 грудня 2018 року було скасовано накази №2 та №3 від 19 січня 2017 року про введення надбавок (а.с.27).

Як вбачається із наданої суду копії наказу, позивач ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом 19 січня 2018 року в присутності ряду працівників та написала свої зауваження щодо незгоди та порушення положення ст. 32 КЗпП України щодо зміни істотних умов правці та попередження про такі зміни за два місяці.

19 січня 2018 року менеджер філії ОСОБА_8 видав наказ № 5, яким скасував наказ №5 від 12 січня 2018 року (а.с.28).

Крім того, менеджер філії ОСОБА_8 видав 19 січня 2018 року наказ № 7, яким з 19 січня 2018 року вважаються такими, що втратили чинність, накази № 2 та № 3 від 19 січня 2017 року (а.с.29).

19 січня 2018 року ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаним наказом, зазначивши про порушення ч. 3 ст. 32 КЗпП України та необхідності попередження про зміну істотних умов оплати праці за два місяці до введення.

Допитана в суді свідок ОСОБА_10 пояснила, що до 03.01.2018 року вона працювала на посаді інспектора з кадрової роботи філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Сумська регіональна дирекція. Свідок пояснила, що виплата доплат, надбавок та премій на підприємстві відбувалась згідно наказів. Накази видавались на підставі службових записок керівників підрозділів, було дві форми наказів - безстрокові та строкові. Надбавки за високі досягнення в праці та за складність і напруженість роботи - визначались безстроковими наказами лише двом особам головному бухгалтеру ОСОБА_6 та заступнику директора ОСОБА_1 Іншим працівникам надбавка за складність та напруженість роботи призначалась строковими наказами на підставі службових записок керівників підрозділів. Розмір надбавок визначався в процентному відношенні і міг змінюватись. До складу тендерного комітету входили і Горб, і ОСОБА_1, і вони обоє отримували відповідні надбавки за роботу в тендерному комітеті. Це був один наказ, безстроковий, не щомісячний. Коли свідок була у відпустці, то накази ніхто за неї не робив, лише вона могла вийти і надрукувати ці накази. По дуже нагальним та срочним питанням накази могла зробити ОСОБА_1

Допитана в суді свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працює на посаді головного бухгалтера філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Сумська регіональна дирекція. Свідок вказує, що позивач займала посаду заступника директора філії - начальника відділу. Також позивач була секретарем тендерного комітету. Свідок пояснила, що протягом з грудня 2017 року по лютий 2018 року позивач не виконувала роботу пов'язану з тендерними закупівлями, оскільки таких закупівель в цей час не проводилось. Доручень по роботі тендерного комітету позивач також не виконувала. Робота по тендерним закупівлям почала проводитись з лютого 2018 року, цю роботу робила інша людина. Свідок пояснила, що преміювання за виконання звичних посадових обов'язків не проводиться. Рішення про преміювання приймав директор, позивач готувала наказ, а свідок візувала, а потім наказ передався на виконання. Свідок вважає, що при звільненні позивачки їй було нараховано все у повному обсязі. Коли було виявлено факт помилки, їй донарахували та виплатили кошти. Так, в листопаді 2017 року позивачці не донарахували 484,95 грн., а у грудні 2017 року не було донараховано 1275 грн. У січні 2018 року у програмі було невідкореговано індекс інфляції, і тому помилково позивачу нарахували більше ніж потрібно, в зв'язку з цим в подальшому знову було зроблено перерахунок. Після перерахунків позивачу було нараховано суму в зв'язку з звільненням 32577,48 грн., і їй було перераховано їй на карту у липні 2018 року суму 26 224,87 грн. (за мінусом відрахувань та податків). Свідок пояснила, що сама позивач не зверталась із заявами про перерахування та про помилку в нарахуваннях. Свідок поснила, що вона в усній формі надавала доручення по роботі тендерного комітету по виставленню протоколів в системі «Прозоро», однак позивач відмовилась, тому залучили іншого працівника. В січні 2018 року у позивачки було лише 4 робочі дні.

Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст. 40 КЗпП України, ст. 492 КЗпП України, ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Якщо порядок звільнення працівника через скорочення штатів не визначений спеціальним законом, суд повинен застосовувати загальні положення норм трудового законодавства.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Так, ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу що не перевищує шістдесяти календарних днів та не пізніше семи календарних днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник маж право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Суд вважає слушними доводи позивача про те, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України з позивачем при звільненні не було проведено розрахунок у повному обсязі, а саме не було виплачено: надбавку за складність та напруженість у роботі в повному обсязі з листопада 2017 року по березень 2018 року встановлену на постійній основі наказом №2 від 19 січня 2017 року); надбавку за високі досягнення у праці в повному обсязі з листопада 2017 року по березень 2018 року (встановлену на постійний основі наказом №3 від 19 січня 2017 року).

Вказані надбавки є складовими заробітної плати, вони були встановлені на постійній основі відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2002 р. № 1298 та відповідно до Колективного договору НТКУ (а.с.15-19), а тому відповідач не мав підстав для їх невиплати позивачці або скасування цих надбавок без передбачених законом підстав.

Зокрема, пунктом 3 Постанови КМУ від 30.08.2002 р. № 1298 передбачено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначені надбавки скасовуються або зменшуються.

Однак під час розгляду справи відповідачем не доведено, що в період з грудня 2017 року по березень 2018 року позивач несвоєчасно виконувала завдання, погіршилась якісь її роботи або вона порушувала трудову дисципліну.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що невиплата надбавок відбулась без попереднього повідомлення позивачки про запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці, що є порушенням вимог ст. 32 та ст. 103 КЗпП України.

Щодо припинення виплати позивачці премії, то суд не погоджується з доводами позивачки про кваліфікацію цього як погіршення умов оплати праці, з наступних підстав.

Так, на підприємстві філія Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Сумська регіональна дирекція діяло Положення про преміювання працівників Національної телекомпанії України Колективного договору Національної телерадіокомпанії України, і премії позивачці було встановлені відповідно до цього Положення.

Положенням передбачено, що щомісячна премія за виконання державного контракту на виконання державного замовлення на обсяги телевізійного мовлення (за виконання загального або власного обсягу мовлення державного контракту) встановлюється згідно із встановленими коефіцієнтами трудової участі відповідного місяця та за фактично відпрацьований час.

Так, позивачу дійсно наказом від 29.11.2017 №107 встановлено за фактично відпрацьований час у листопаді 2017 року премію у розмірі 40 %; а наказом від 28.12.2017 «Про преміювання» встановлено за фактично відпрацьований час у грудні 2017 року премію у розмірі 50 %.

Стосовно преміювання за роботу позивача в тендерному комітеті в січні та лютому 2018 року, то суд приймає до уваги пояснення представника відповідача з приводу того, що позивач безпосередньо не виконувала у січні-лютому 2018 року робіт, пов'язаних з проведенням і оформленням тендерних процедур закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок державних коштів. Так, згідно наказу від 02.01.2018 року позивач у тендерному комітеті перестала виконувати обов'язки секретаря, а наказом від 12.02.2018 року позивача виключено із членів тендерного комітету.

Так, ч. 3 ст. 97 КЗпП України лише зобов'язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого має відповідати законодавству та угодам. Роботодавець має право самостійно вирішувати питання збільшення або зменшення розмірів премій, які виплачуються конкретним працівникам, повного або часткового позбавлення конкретного працівника премій, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Ч. 4 ст. 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує умови оплати праці, встановлені на підприємстві згідно із законодавством.

Верховний Суд України у своїй позиції у справі № 6-2790цс16 вказав, що прийняття рішення керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково - не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Таким чином, якщо на підприємстві існує положення про преміювання, яким передбачена можливість зменшення або позбавлення співробітника премії, роботодавець має право вирішувати ці питання на власний розсуд без додаткового узгодження.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідач мав повноваження щодо зменшення позивачу премії у грудні 2017 року, та не нарахування премії в січні-лютому 2018 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачці було неправомірно не нараховані і не виплачені: надбавка за складність і напруженість у роботі в повному обсязі з листопада 2017 року по березень 2018 року та надбавка за високі досягнення у праці в повному обсязі з листопада 2017 року по березень 2018 року.

Суд погоджується з розрахунком позивача (а.с.110), який є наступний:

Сума невиплаченої надбавки за складність і напруженість у роботі з листопада 2017 року по березень 2018 року:

973,46+747,54+3530,14+4118,50+4118,50 =13488,14 грн.

Сума невиплаченої надбавки за високі досягнення у праці з листопада 2017 року по березень 2018 року:

383,32+2246,46+2088,66+4118,50+4118,50=12955,44 грн.

Всього не виплачені надбавки на суму 26443,58 грн., і вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Оскільки вказана сума не була виплачена своєчасно при звільненні, то відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація зобов'язані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що розрахунок з позивачем проведений 10.07.2018 року, однак не в повному обсязі.

Як вже зазначено раніше, позивачу не було нараховано і виплачено надбавки на суму 26443,58 грн.

Так абз. 2,3 п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді .

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно абзацу 3 пункту 3 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

При цьому суд не погоджується з розрахунком середньоденної заробітної плати ні позивача у сумі 1813,04 (а.с.112), ні відповідача у сумі 558,73 грн. (а.с.161).

Так, позивач при розрахунку середньоденної заробітної плати включила премії, які їй не нараховувались і не повинні були нараховуватись протягом останніх двох місяців перед звільненням, а відповідач не включив в розрахунок обов'язкові надбавки, які повинен був нараховувати позивачці протягом останніх двох місяців перед звільненням.

Тому суд проводить свій розрахунок середньоденної заробітної плати.

Так абз. 1 п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», визначено, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Встановлено, що позивач відпрацювала перед звільненням повні місяці: лютий та березень 2018 року. В лютому 2018 року було 20 робочих днів, а в березні 2018 був 21 робочий день.

Виходячи з того, за лютий 2018 року позивачці необхідно було нарахувати заробітну плату в сумі 21416,20 грн., а у березні 2018 року у сумі 23926,52 грн. (а.с.110), то середньоденна заробітна плата становить: (21416,20 грн. + 23926,52 грн.) : 41 робочий день (за два місяці) = 1105, 92 грн.

Крім того, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума недонарахованої та невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, яка також повинна розраховуватись з урахуванням і надбавок, які були позивачці ненараховані і не виплачені.

Вихідна допомога також розраховується на підставі Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», шляхом множення середньоденної заробтіної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Виходячи з середньомісячного числа робочих днів 20,5 за останні два місяці перед звільненням (41 робочий день за два місяці : 2 =20,5 днів), та середньоденної заробітної плати 1105,92 грн., розмір вихілної допомоги становить 20,5х1105,92 грн. = 22671,36 грн.

Згідно довідки, наданої відповідачем, розмір вихідної допомоги, виплаченої позивачці, склав 10032,09 грн.

Таким чином, сума недоплаченої вихідної допомоги становить 12639,27 грн., і дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Звільнення позивачки відбулось 30.03.2018 року, а розрахунок з позивачкою відбувся 10.07.2018 року, тобто затримка виплати розрахунку при звільненні становила 66 робочих днів (з 01.04.2018 року по 10.07.2018 року).

1105, 95 грн. х 66 днів = 72992,7 грн. - середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

При визначенні розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує розмір та істотність даної частки порівняно з середнім заробітком позивача, інші обставини справи.

Враховуючи розмір суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні, що обрахований судом, а також зважаючи на те, що розмір цієї суми вдвічі перевищує саму суму заборгованості по заробітній платі, то за таких обставин суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача в частині стягнення компенсації та стягнути на його користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 40000 грн., що є співмірним з загальною сумою недоплаченої заробітної плати та вихідної допомоги, в даному випадку суд враховує розмір та істотність даної частки порівняно з середнім заробітком позивача, і вважає, що такий розмір відповідатиме вимогам закону, принципам розумності, справедливості, співрозмірності та обставинам справи.

Крім того, внаслідок несвоєчасного розрахунку при звільненні та невірного нарахування заробітної плати позивачка зазнала моральних страждань, які виразилися в негативних душевних хвилюваннях, нервовому перенапруженні, стресі, це потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, відновлення порушених прав. Тому, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, суд приходить до висновку, що внаслідок дій відповідача позивачці була заподіяна моральна шкода, яку суд, виходячи з вимог розумності і справедливості, оцінює в сумі 1000 грн., і дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

В задоволенні решти позовних вимог суд вважає необхідним відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням тієї частини позовних вимог, за які позивач сплатила судовий збір, то понесений позивачем судовий збір підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.243 том 1).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116,117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Сумська регіональна дирекція про стягнення заробітної плати, скасування наказу, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Сумська регіональна дирекція на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 26443,58 грн., недоплачену вихідну допомогу у сумі 12639,27 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 40000 грн., моральну шкоду у сумі 1000 грн., судовий збір в розмірі 1762 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини - з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 29.12.2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова