Каланчацький районний суд Херсонської області
Справа № 657/2778/18
У Х В А Л А

22.12.2018 Каланчацький районний суд Херсонської області.

Суддя Максимович І. В.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1;

Представник позивача: ОСОБА_2 місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_3, останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 з позовом, в якому просить суд:

- поновити строки позовної давності звернення до суду з цього предмету позову.

- византи договір купівлі - продажу за реєстраційним №КЧ -002/96 від 03 грудня 1996 року укладеного Скадовською товарною біржею між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 Житлового будинку АДРЕСА_4, дійсним.

Також, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, яка надійшла до канцелярії Каланчацького районного суду Херсонської області 18 грудня 2018 року зазначив, що ціна позову 9308 грн. 00 коп., позов є майнового характеру, оригінали наданих копій знаходяться у позивача, підтвердив, що ним не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

ОСОБА_1 надав квитанцію № 0.0..1 від 14.12.2018р. про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Однак, статтею 655 ЦК України (договір купівлі-продажу) розпочинається нормативне регулювання предмета позову, оскільки саме договір купівлі-продажу найчастіше є підставою для переходу прав власності на майно від однієї особи до іншої. Зазначеною статтею передбачається законодавче закріплення дефініції поняття договору купівлі - продажу. Таким чином, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 657 ЦК України встановлює додаткові умови визнання договорів купівлі-продажу укладеними. Зазначена норма встановлює обов*язок сторін здійснити додаткові дії, що полягають у нотаріальному посвідченні та державній реєстрації вказаних договорів, оскільки лише з моменту здійснення таких дій договір може вважатись укладеним.

З 01 січня 2013 року процедура державної реєстрації прав на нерухоме майно істотним чином змінилася: 1) почав функціонувати новий реєстр - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; 2) Бюро технічної інвентаризації та територіальні органи Держземагенства втратили повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на об*єкти нерухомого майна, оскільки ці функції перейшли до Державної реєстраційної служби України в особі її структурних підрозділів, а також в певній частині до державних та приватних нотаріусів.

Так, згідно ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», державні реєстратори здійснюють державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, в свою чергу на нотаріусів покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно як на спеціальних суб*єктів. В процесі нотаріального посвідчення правочину з нерухомим майном нотаріус одночасно здійснює реєстрацію дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вводячи в даний реєстр дані про нового власника.

У разі недотримання сторонами вимог закону: про державну реєстрацію, про письмову форму договору і про нотаріальне посвідчення договору, такий договір буде незаконним.

Варто звернути увагу, що відповідно до позиції Верховного Суду України, норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочину, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення такого правочину відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов*язуються з державною реєстрацією, тому він (правочин) не є укладений і не створює прав та обов*язків для сторін. В даному випадку умістно застосувати Постанову ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними №9 від 06.11.2009 року, Роз*яснення Вищого арбітражного (господарського) суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов*язаних з визнанням угод недійсними» № 02-5/111 від 12.03.1999 року, згідно якої (практики) наголошується, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено, недійсною може бути визнана лише угода.

Виходячи з вимог Закону та практики Верховного Суду України, суд прийшов до висновку, що не є укладеним правочин (договір) між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3, оскільки у них відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладання.

Виконуючи вимоги, передбачені статтею 187 ЦПК України, суд встановив, що позивач та відповідач повністю були обізнані щодо порядку та умов укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна: домоволодіння будинку АДРЕСА_4, яке складається з житлового будинку з господарськими забудовами і спорудами.

Крім того, умисно завищена ціна позову, оскільки пункт 3 договору купівлі-продажу від 03.12.1996 року вищезазначеного об*єкту нерухомого майна становить 9298 грн. 00 коп. згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду вартість майна становить 9289 грн. 00 коп., а ніяк не 9308 грн. 00 коп., як зазначено в позовній заяві.

Наявність у позивача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 03.12.1996 року, технічного паспорту домоволодіння будинку № АДРЕСА_4, яке складається з житлового будинку, виготовленого з черепашнику, критого шифером; одного сараю; водопроводу та огорожі, договору купівлі-продажу оформленого Скдовською товарною біржою свідчить про існуючу домовленість між ними щодо купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна та способу уникнути нотаріального посвідчення правочину шляхом звернення до суду з завідомо безпідставним позовом та з позовом за відсутності предмета спору, завідомо безпідставне залучення особи як відповідача з метою ухилення від сплати податків та обов*язкових платежів.

Відповідно до цивільного законодавства - ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року) визначена форма договору купівлі-продажу жилого будинку, а саме договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 ЦК України - в ред. 1963 року). А також договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у

виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно зі ст. 3, ст. 6 ЦК України принцип свободи договору передбачає право суб*єкта цивільного права на укладання будь-яких договорів. Але сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов*язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є категоріями справедливості, добросовісності і розумності як права загалом і цій принцип, як і інші, мають лежати в основі будь-якого законодавства. Зміст цього полягає в тому, що тексти законів, правочинів чи їх застосування суб*єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам законодавства.

Статтею 44 ЦПК України задекларовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Законодавець також надав суду право залежно від конкретних обставин визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 210, 220, 640, 655, 657 ЦК України, Постановою ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року, Роз*ясненнями Вищого арбітражного (господарського) суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов*язаних з визнанням угод недійсними» № 02-5/111 від 12.03.1999 року, ст. ст. 44, 174-177, 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача:ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу за реєстраційним № КЧ - 002/96 від 03 грудня 1996 року укладеного Скадовською товарною біржею мідж продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 житлового будинку АДРЕСА_4, дійсним - повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя:Максимович І. В.