Провадження № 4-с/521/9/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участі секретаря судового засідання Кіліян О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 щодо визнання дій незаконними та скасування постанови про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся зі скаргою ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 щодо визнання дій незаконними та скасування постанови про арешт майна боржника та просить суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 та скасувати постанову про арешт майна боржника від 29.11.2017 року.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що 29.11.2017 року старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника та було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в рамках здійснення виконавчого провадження № 50551735. Дану постанову він отримав 16.12.2017 року поштою. У постанові зазначено, що рішення суду по стягненню аліментів не виконується. З метою повного та своєчасного виконання рішення суду необхідно накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Разом з тим державний виконавець Хоржевська М.В. не винесла постанови про прийняття виконавчого провадження до свого провадження та не надіслала копію такої постанови стороні боржника. Більше того, державний виконавець не викликала його для того аби з»ясувати чи виконується ним рішення суду добровільно чи не виконується та по яким причинам не виконується. Своїми діями ОСОБА_6 перевищивши владу та надані їй повноваження наклала арешт на все його рухоме та нерухоме майно у рамках суми заборгованості у розмірі 41290 грн. Разом з тим, державний виконавець не викликавши сторону боржника не з»ясувала у нього чи здійснюються ним якісь оплати і якщо так, то які. Крім того ним добровільно оплачує аліменти у сумі 800 грн. щомісячно та фактично заборгованість по оплаті аліментів становить менше 20 тис.грн., та було оплачено наступні грошові кошти: 06.02.2017 року - 10400 грн.; 04.07.2017 року - 4000 грн.; 01.09.2017 року - 800 грн.; 02.10.2017 року - 800 грн.; 31.10.2017 року - 800 грн.; 02.12.2017 року - 800 грн. Таким чином дії направленні на арешт всього нерухомого та рухомого майна боржника незаконними та такими, які фактично вважаються перевищенням влади та службових повноважень. Також зазначає, що на даний час вирішується питання щодо батьківства ОСОБА_1 відносно Глоби ОСОБА_7 на сьогоднішній день взагалі вирішується у Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних і кримінальних справ, та відтак аліменти на неї взагалі не повинні нараховуватися. Саме ці обставини стали підставою звернення до суду з відповідною скаргою.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та просив суд задовольнити заяву та скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, повідомлялися заздалегідь належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2016 р. з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей Глоба ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1600 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону, починаючи з 06.10.2015р. і до досягнення донькою повноліття, тобто до 16.06.2020р., та у розмірі 800 грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону, починаючи з 16.06.2020р. і до досягнення сином повноліття, а саме до 13.06.2026р.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами обовязковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На виконання зазначеного рішення судом було видано 23.02.2016 р. виконавчий лист (а.с. 43).

15.03.2016 р. державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції ОСОБА_9 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50551735. (а.с. 44).

Встановлено, що зазначене виконавче провадження було відкрито державним виконавцем на підставі предявлення відповідного виконавчого листа стягувачем.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Проте відповідно до копії виконавчого провадження, судом вбачається порушення даної норми законодавства, оскільки в матеріалах виконавчого провадженні відсутні відомості, щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні відомості про виклики боржника до державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

01.05.2016р. державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції ОСОБА_9 здійснено розрахунок заборгованості по аліментам в рамках виконавчого провадження ВП № 50551735, відповідно до якого сума заборгованості станом на 01.05.2016р. становить 10890,25 грн.; 01.08.2016р. заборгованість становить 15690 грн. за період з 01.05.2016р. по 01.08.2016р.; 01.11.2016р. заборгованість становить 20490 грн. з 01.08.2016р. по 01.11.2016р. (а.с. 45,46)

29.11.2017р. старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4, ОСОБА_2 здійснено розрахунок заборгованості по аліментам в рамках виконавчого провадження ВП № 50551735 та встановлено попередню заборгованість станом на 01.01.2017р. 23690 грн., заборгованість станом на 01.12.2017р. складає 17600+23690=41290 грн. Копію даного розрахунку було направлено сторонам виконавчого провадження. (а.с. 60,61)

На підставі наявної заборгованості старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 ОСОБА_2 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 29.11.2017р. (а.с. 62)

Пунктом 2 та 5 Розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від і 02.04.2012р., передбачено, що виконавець, якому передано виконавчий документ, виносить постанову про прийняття до виконання виконавчого документа не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа. Виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення. Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Однак з матеріалів наданого виконавчого провадження ВП № 50551735 судом вбачається порушення державним виконавцем вищезазначених пунктів Інструкції, а саме відсутня постанова про прийняття до виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: подання заяви стягувачем або боржником.

Пунктом 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від і 02.04.2012р. визначено, що виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

На підставі наявної заборгованості старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 ОСОБА_2 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 29.11.2017р. (а.с. 62)

Пунктом 5 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від і 02.04.2012р., визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; звертає стягнення на майно боржника.

Частиною 1, 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Так державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій щодо виконання відповідного рішення суду, здійснено відповідні запити та отримано інформацію стосовно наявності у боржника - ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна; а саме відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 та 43/50 частини домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі по вул. Умова, 36; за результатами пошуку БД «Автомобіль» виявлено у власності ОСОБА_1 наступні транспортні засоби: ВАЗ 2107, 1982 року випуску, FORD SCORPIO, 1987 року випуску, FORD GRANADA 1978 року випуску, YAMAHA BWS 1998 року випуску. (а.с. 47-48, 51, 65-66)

Таким чином, державному виконавця було відомо про всі обєкти рухомого та нерухомого майна, що перебуває у власності боржника.

Складові елементи арешту майна, визначені в Законі України «Про виконавче провадження» як опис, оголошення заборони розпоряджатися майном, обмеження в праві користування ним або його вилучення у боржника та передача на зберігання іншим особам це сукупність дій, які мають бути чітко регламентовані та мати певні підстави для застосування.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

1)винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

2)винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

3)винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

4)проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Від так державний виконавець вийшов за межі своїх повноважень, наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Крім того, відповідно до листа Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2017р. вбачається, що на підставі ухвали суду від 01.12.2016р., та яку залишено в силі ухвалою Апеляційного суду від 06.03.2017р., ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобовязань, покладених на нього рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2016р. по цивільній справі № 521/16496/15-ц. (а.с. 70)

На час розгляду скарги, а саме 25.05.2018р. старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_10, здійснено розрахунок заборгованості із сплати аліментів, яким встановлено розмір заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 становить 29600 грн. (а.с. 80)

Проаналізувавши вищевикладене, державним виконавцем було здійснено дії щодо виконання рішення суду, в певній мірі порушуючи права боржника, накладений арешт на майно боржника являється неспівмірним із наявною заборгованістю.

Що стосується посилань ОСОБА_1, на те, що на даний час вирішується питання щодо батьківства ОСОБА_1 відносно Глоби ОСОБА_7 вирішується у Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних і кримінальних справ, та аліменти не повинні стягуватися не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Оцінивши матеріали справи, судом вбачається наявність певних порушень з боку державних виконавців під час здійснення виконавчого провадження ВП № 50551735, а тому скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 щодо визнання дій незаконними та скасування постанови про арешт майна боржника - задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 та скасувати постанову про арешт майна боржника від 29.11.2017 року у виконавчому провадженні ВП № 50551735.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун