Провадження № 2/537/754/2018
Справа № 537/2360/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради , Управління державної реєстрації виконкому ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на об*єкт нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Крюківського районного суду м Кременчука з позовною заявою та прохав суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на офісне приміщення №11 загальною площею 183,0 кв.м, розташоване Полтавська область, м.Кременчук, вул.Небесної Сотні, 10-Б.

В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що 12.11.2009 року ОСОБА_2 придбав у приватну власність офісне приміщення №1 загальною площею 183,0 км.м, розташоване за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул.Небесної Сотні (колишня вулиця Пролетарська), б.10-Б. Про це був укладений договір купівлі-продажу від 12.11.2009 року за р.№1441, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Також, довідкою від 10.04.2018 року за №61/1399, виданою КП ОСОБА_3 МБТІ, підтверджується, що дане нерухоме майно зареєстроване за громадянином ОСОБА_2

Під час військових дій в м.Луганську у 2014 році оригінал даного договору купівлі-продажу, що підтверджує право власності на дане приміщення, було втрачено. На звернення до Луганського обласного нотаріального архіву була отримана відповідь від 18.04.2018 року №434/01-20, що документи зберігаються на тимчасово окупованій території і видати дублікат договору купівлі-продажу від 12.11.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, неможливо.

Відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганських областях» №875/2014 діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв в зоні проведення АТО припинена. Тобто, жоден державний орган в зоні АТО не функціонує, а отже, не здійснює покладених на нього функцій. Тому відмова у видачі дубліката правовстановлюючого документу є правомірною.

За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на об'єкт нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, прохала суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, направив до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2,прохали суд розглянути справу без їх участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Третя особа Управління державної реєстрації виконкому ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не з*явилися, направили клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд, вислухавши представника позивача по справі, вивчивши та проаналізувавши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судом встановлено, що 12.11.2009 року позивач ОСОБА_2 придбав у приватну власність офісне приміщення №1, загальною площею 183,0 км.м, розташоване за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул.Небесної Сотні (колишня вулиця Пролетарська), б.10-Б. Про це був укладений договір купівлі-продажу від 12.11.2009 року за р.№1441, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Також, довідкою від 10.04.2018 року за №61/1399, виданою КП ОСОБА_3 МБТІ, підтверджується, що дане нерухоме майно зареєстроване за громадянином ОСОБА_2

Під час військових дій в м.Луганську у 2014 році оригінал даного договіру купівлі-продажу, що підтверджує право власності на дане приміщеня, було втрачено. На звернення до Луганського обласного нотаріального архіву була отримана відповідь від 18.04.2018 року №434/01-20, що документи зберігаються на тимчасово окупованій території і видати дублікат договору купівлі-продажу від 12.11.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, неможливо.

Відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганських областях» №875/2014 діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв в зоні проведення АТО припинена. Тобто, жоден державний орган в зоні АТО не функціонує, а отже, не здійснює покладених на нього функцій. Тому відмова у видачі дубліката правовстановлюючого документу є правомірною.

За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідно до довідки КП ОСОБА_3 МБТІ від 10.04.2009 року №61/1399, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на офісне приміщення №1, загальною площею 183,0 кв.м, розташоване у м.Кременчуці, вул.Небесної Сотні (колишня вулиця Пролетарська)

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так на підставі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості відновити оригінал правовстановлюючого документу на належне йому нерухоме майно, він змушений звернутися до суда для захисту свого права.

Таким чином, позов є законним , обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, визнавши за ОСОБА_2 право власності на офісне приміщення №11 загальною площею 183,0 кв.м, розташоване Полтавська область, м.Кременчук, вул.Небесної Сотні, 10-Б.

Керуючись ст.ст. 8,41 Закону Конституції України ,ст.ст. 12,81,130,223,263-266 ЦПК України, ст.ст. 316,321,328,392 ЦК України, суд, -

В И РІ Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради , Управління державної реєстрації виконкому ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на об*єкт нерухомого майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на офісне приміщення №11 , загальною площею 183,0 кв.м, розташоване: Полтавська область, м.Кременчук, вул. Небесної Сотні, 10-Б.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення .

Суддя: О.В.Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10 липня 2018року.