Справа № 441/297/17 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/669/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1086400 грн. заборгованості за договором позики, 863193.14 грн. процентів, а всього 1949593.14 грн. та 8320 грн. судових витрат.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Заходи забезпечення позову за ухвалами Городоцького районного суду Львівської обл. від 06.03.2017р. і 03.04.2017р. про накладення арешту на належне ОСОБА_2 майно і зокрема: нежитлову будівлю «Авіатеч» на вул. Польова, 58 у с. Черляни Городоцького р-ну Львівської обл. (реєстраційний номер 9529798), нежитлову будівлю на вул. Польова, 59 у с. Черляни Городоцького р-ну Львівської обл. (реєстраційний номер 15906440), 1/2 частину нежитлової будівлі на вул. Зелена, 205 у с. Вовчухи Городоцького р-ну Львівської обл. (реєстраційний номер 16409411) і автомобіль НОМЕР_1. скасовано.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що обґрунтовуючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявна у ОСОБА_4 заява ОСОБА_2, яка посвідчена приватним нотаріусом Городоцького нотаріального округу ОСОБА_6 28.09.2011 за реєстровим №690, свідчить про отримання відповідачем в борг грошових коштів і є документом, який підтверджує факт укладення між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договору позики. Але, у звязку з тим, що ОСОБА_2, згідно вказаної заяви, зобовязувався повернути позичені кошти після відчуження належних йому на праві власності нежитлових будівель - «Авіатеч» і навісу, що розташовані по вул. Польовій, 58, 59 у с. Черляни, Городоцького району, Львівської області, а на час розгляду справи вищевказані нежитлові будівлі відповідачем не відчужені, звернення позивача із позовом у суд до настання події, з якою повязане виконання зобовязання є передчасним, а тому суд відмовив у позові. Проте, апелянт з таким обґрунтуванням оскаржуваного рішення не погоджується виходячи з наступного.

14 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України» був укладений кредитний договір №1607 про позику коштів у сумі 830 000,00 грн., на забезпечення зобовязань за яким він передав у іпотеку банку нежитлові будівлі «Авіатеч» і навіс, що розташовану на вул. Польова, 58 і 59 у с.Черляни Городоцького р-ну Львівської обл. Свої зобовязання перед банком позивач не виконував, допустив заборгованість і банк почав ініціювати питання звернення стягнення на предмет іпотеки. Апелянт погодився рефінансувати заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором №1607 від 14.12.2007 року, у звязку з чим, 28.09.2011 року отримав у ПАТ «Державний ощадний банк України» кредит на рефінансування заборгованості ОСОБА_4 Отриманими кредитними коштами він погасив заборгованість ОСОБА_4 за зобовязаннями останнього перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором від 14.07.2007 року, що й стало підставою для припинення договору іпотеки, а відтак, надавало можливість ОСОБА_4 розпорядитися обєктами нерухомого майна.

28.09.2011р. між ним і ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі «Авіатеч» на вул. Польова, 58 у с.Черляни Городоцького р-ну Львівської обл. і нежитлової будівлі будівлі - навісу, на вул. Польова, 59 у цьому ж населеному пункті. Набувши у власність дане нерухоме майно, апелянт у цей же день, 28.09.2011 року, уклав з ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір № 1952 та договір іпотеки, в якому вказані обєкти нерухомого майна виступають предметом іпотеки і перебувають в іпотеці по даний час. 28.09.2011 року у нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_6, після оформлення договорів купівлі-продажу спірних нежитлових будівель, ОСОБА_4 запропонував, щоб відповідач на суму вартості переоформлених додаткових 40% сумарних площ обєктів нерухомого майна склав заяву про позику у нього коштів на суму, яка відповідала вартості цих 40% 40 000 доларів США. Він погодився на пропозицію ОСОБА_4, про що 28.09.2011р. складено відповідну заяву, у якій відповідачем умисно була вказана дата 28 вересня 2010 року, коли нібито відбулася позика, так як у цей період він жодних коштів у ОСОБА_4 не позичав і не міг гарантувати виконання зобовязання після продажу нерухомого майна, оскільки на той час не був власником нежитлових будівель - «Авіатеч» і навісу, що розташовані по вул. Польовій, 58, 59 у с. Черляни, Городоцького району, Львівської області, відтак, не міг ними розпоряджатися. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про допущення у заяві описки дати позики грошових коштів та замовчування відсутності підпису особи на цій заяві не відповідає матеріалам справи. Крім цього, ОСОБА_4 пояснив, що сума 40 000 доларів США це різниця між сумою погашеного кредиту та вартістю нежитлових будівель - «Авіатеч» і навісу, що розташовані по вул. Польовій, 58, 59 у с.Черляни, Городоцького району, Львівської області, які відповідач ОСОБА_2 йому не повернув, ствердив, що коштів у сумі 40 000 доларів США ОСОБА_2 безпосередньо не передавав. Крім цього, доводи ОСОБА_4 про те, що сума 40 000 доларів США це різниця між сумою погашеного кредиту та вартістю нежитлових будівель, з якими безпідставно погодився суд першої інстанції, суперечать долученим до справи письмовим доказам.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявна у позивача ОСОБА_4 заява відповідача ОСОБА_2, яка посвідчена приватним нотаріусом Городоцького нотаріального округу ОСОБА_7 28.09.2011 року свідчить про отримання відповідачем у борг грошових коштів і є документом, який підтверджує факт укладення між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договору позики. Але у зв»язку з тим, що ОСОБА_2 згідно вказаної заяви зобов»язувався повернути позичені кошти після відчуження належних йому на праві власності по вул.. Польовій 58 та 59 у с.Черляни Городоцького району Львівської області, а на час розгляду справи ці нежитлові будівлі відповідачем не відчужені, то звернення позивача із позовом до суду до настання події, з якою пов»язане виконання зобов»язання, є передчасним.

Колегія суддів не погоджується за такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже,за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь - якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

У разі пред»явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов»язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобовязання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, апелянт не погоджується з мотивами відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, що зазначені судом в оскаржуваному рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 січня 2018 року, оскільки взагалі заперечує укладення між ним та позивачем договору позики.

Згідно заявлених позовних вимог ОСОБА_4 просив стягнути зі ОСОБА_2 1086400.00 грн. заборгованості за договором позики (40000.00 дол. США), 863193.14 грн., процентів, всього 1949593.14 грн., мотивуючи тим, що 28.09.2011 року ОСОБА_2 позичив у нього 40000.00 дол. США, про що складено заяву, посвідчену приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 посилався на заяву, що посвідчена приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 28.09.2011р. за реєстром № 690, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2, 28.09.2010 року, позичив у ОСОБА_4 40 000 доларів США, які зобов»язався повернути після продажу належних йому нежитлових будівель «Авіа теч» загальною площею 1552.2 кв.м, що знаходиться у с. Черляни Городоцького району Львівської області на вул. Польовій,58 та нежитлової будівлі, навісу, загальною площею 329.2 кв.м, що знаходиться у с. Черляни Городоцького району Львівської області по вул. Польовій, 59.

Аналізуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявна у позивача заява ОСОБА_2, що посвідчена приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 28.09.2011р. за реєстром № 690, свідчить про отримання відповідачем грошових коштів і є документом, який підтверджує факт укладення між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договору позики.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в суді першої інстанції категорично заперечив отримання від ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 40000.00 дол. США у позику, а позивач в суді першої інстанції пояснив, що сума 40000.00 дол. США становить різницю між сумою погашеного кредиту та вартістю нежитлових будівель «Авіатеч» і навісу, що розташовані по вул. Польовій, №№ 58 і 59 у с. Черляни Городоцького району Львівської області, які відповідач ОСОБА_2 йому не повернув, а також ствердив, що кошти в сумі 40000.00 дол. США він ОСОБА_2 не передавав.

Тобто, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 фактично грошові кошти в сумі 40000.00 грн. ОСОБА_2 не передавав, що свідчить про відсутність між сторонами відносин, що випливають з договору позики в розумінні положень ст. 1046 ЦК України.

На думку колегії суддів, не ґрунтується на нормах закону висновок суду першої інстанції про укладення між сторонами 28.09.2011 року договору позики, оскільки як вбачається з пояснень як позивача, так і відповідача, ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 40000.00 дол. США відповідачеві ОСОБА_2 не передавав, що свідчить про безгрошовість розписки (заяви),

Безгрошовість розписки (заяви) підтверджується поясненнями ОСОБА_4 в суді першої інстанції, який ствердив про те, що він, 28.09.2011 року, 40000.00 дол. США ОСОБА_2 не передавав, і 40000.00дол. США становить різницю між сумою, погашеного ОСОБА_2 за кредитним договором № 1607 від 14.12.2007р., укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України», і вартістю придбаних ОСОБА_2 вищезазначених нежитлових будівель, котрі ОСОБА_2 йому не сплатив, а тому 28.09.2011 р. написав нотаріально засвідчену заяву, за якою позичає вказану суму грошей і зобовязується її повернути після продажу придбаних ним нежитлових будівель.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 склалися відносини позики, оскільки позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджено належними доказами факту передачі відповідачу 40000.00 дол. США, передача яких є істотною умовою договору позики. Відсутність факту передачі коштів спростовує твердження суду першої інстанції наявність правочину позики грошових коштів між ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Оскільки за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК повинні виявляти справжню правову природу правовідносин незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Проте суд зазначених вимог не дотримався й, визначаючи характер правовідносин сторін та справжній зміст письмового документу, а саме, письмової заяви від 28.09.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7, залишив поза увагою доводи відповідача про те, що грошових коштів в розмірі 40000.00 дол. США від ОСОБА_4 він не отримував, а також пояснення позивача про те, що кошти в розмірі 40000.00 дол. США він ОСОБА_2 не передавав, а зазначена сума заборгованості, про стягнення якої зі ОСОБА_2 він звернувся до суду з позовом, фактично є різниця між сумою, погашеною ОСОБА_2 за кредитним договором № 1607 від 14.12.2007 р., і вартістю придбаних останнім нежитлових будівель «Авіатеч» загальною площею 1552.2 кв.м, що знаходиться у с. Черляни Городоцького району Львівської області на вул. Польовій,58 та нежитлової будівлі, навісу, загальною площею 329.2 кв.м, що знаходиться у с. Черляни Городоцького району Львівської області по вул. Польовій, 59, що становила 40 000 доларів США, котрі ОСОБА_2 йому не сплатив.

Зважаючи на відсутність передачі позикодавцем у власність позичальникові грошових коштів, невірним та необґрунтованим є висновок суду про те, що між сторонами склалися відносини з договору позики.

Колегія суддів не може погодитися з твердженням суду першої інстанції про допущення у заяві ОСОБА_2, що посвідчена приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 28.09.2011р., описки дати позики грошових коштів, оскільки таке ґрунтується на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено і ця обставина визнана сторонами, що ОСОБА_4 з 14.12.2007р. мав боргові зобовязання перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 830 000 грн., для забезпечення виконання яких між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір іпотеки нежитлових будівель «Авіатеч» на вул. Польова, 58 у с.Черляни Городоцького району Львівської області і навісу, на вул. Польова, 59 у цьому ж населеному пункті, і що ОСОБА_2 28.09.2011р. отримав у ПАТ «Державний ощадний банк України» кредит на рефінансування заборгованості ОСОБА_4, які банк перерахував на погашення заборгованості останнього.

Матеріалами справи також підтверджується, що 28.09.2011р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель «Авіатеч» на вул. Польова, 58 у с.Черляни Городоцького району Львівської області і навісу, на вул. Польова, 59 у цьому ж населеному пункті.

Пункт 2.2, 2.3 договору купівлі продажу передбачає, що вартість нежитлових будівель «Авіатеч» на вул. Польова, 58 у с.Черляни Городоцького району Львівської області становить 841562.00 грн., вартість навісу по вул. Польова, 59 у цьому ж населеному пункті становить 79598.00 грн.

Тобто, уклавши 28.09.2011 року договори купівлі- продажу нежитлових будівель «Авіатеч» на вул. Польова, 58 у с.Черляни Городоцького району Львівської області та навісу по вул. Польова, 59 у цьому ж населеному пункті, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 досягнули згоди щодо всіх істотних умов цих договорів, в тому числі і щодо вартості цих об»єктів.

Твердження ОСОБА_4 про наявність заборгованості у ОСОБА_8 у розмірі 40000.00 дол. США, що становить різницю між сумою, погашеною ОСОБА_2 за кредитним договором № 1607 від 14.12.2007 р., і вартістю придбаних останнім нежитлових будівель «Авіатеч» загальною площею 1552.2 кв.м, що знаходиться у с. Черляни Городоцького району Львівської області на вул. Польовій,58 та нежитлової будівлі, навісу, загальною площею 329.2 кв.м, що знаходиться у с. Черляни Городоцького району Львівської області по вул. Польовій, 59, є надуманими, спростовуються вищезгаданими договорами купівлі продажу, у яких за взаємною згодою сторін визначено ціну об»єктів нерухомого майна.

Кредитним договором, укладеним 28.09.2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_8 підтверджується отримання ОСОБА_8 28.09.2011 року у кредит 830000.00 грн. на рефінансування заборгованості позичальника ОСОБА_4, якими була погашена заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором №1607 від 14.12.2007 року.

Наведене спростовує висновки суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_8 перед ОСОБА_4 40000.00 дол. США заборгованості по оплаті вартості нежитлових будівель «Авіатеч» на вул. Польова, 58 у с.Черляни Городоцького району Львівської області та навісу по вул. Польова, 59 у цьому ж населеному пункті.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_4, маючи у своєму розпорядженні 40000.00 дол. США, мав реальну можливість погасити заборгованість, яка склалася у нього перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором №1607 від 14.12.2007 року.

А відтак, з врахуванням встановлених обставин, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, який відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 мотивував тим, що оскільки із заяви, посвідченої приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 28.09.2011р. за реєстром № 690 убачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача ОСОБА_4 40 000 доларів США та зобовязується повернути такі позивачу після продажу нежитлових будівель «Авіатеч» і навісу, що відповідно на вул. Польова, 58 і 59 у с. Черляни Городоцького району Львівської області, і оскільки такі нежитлові будівлі відповідачем не відчужені,то звернення позивача із позовом в суд про стягнення боргу за договором позики до настання події, з якою сторони повязали зобовязання відповідача повернути кошти, і зокрема до моменту продажу вищезгаданих нежитлових будівель, є передчасним.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У звязку з неповним з»ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8 у зв»язку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 січня 2018 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.07.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_9