Справа № 144/383/18
Провадження № 22-ц/772/1571/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Герман О. С.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 рокуСправа № 144/383/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Марчук В.С.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., заявника, скаржника ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у по-рядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позо-вом

Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року про відмову у задо-воленні його заяви щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, постановлену у приміщенні суду смт. Теплик Вінницької області, за головування судді Германа О.С.,

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2018 року ОСОБА_8 звернувся у Теплицький районний суд Вінницької області із заявою про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України. Дана заява мотивована тим, що ухвалою Теплиць-кого районного суду Вінницької області від 16 лютого 2012 року на задоволен-ня подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Теп-лицького районного управління юстиції ( далі - ВДВС ТРУЮ ) він тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України з тимчасовим вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Зазначає, що виконавче проваджен-ня, за яким таке його право обмежене, у даний час закінчене, виконавчий лист повернутий стягувачу, тому відповідно до положень Закону України «Про ви-конавче провадження» відсутні підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України. За таких обставин ОСОБА_8 просив суд скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України ( а. с. 178-181 ).

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_8 про скасування тимчасового обмежен-ня у праві виїзду за межі України відмовлено ( а. с. 201 ).

Не погоджуючись із постановленою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_3 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасува-ти, постановити нове судове рішення про задоволення його заяви у повному об-сязі. Скаржник вважає висновки суду першої інстанції хибними, а оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою без урахування його доводів, за невідповід-ності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, що регулюють спірне питання ( а. с. 208-212).

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_8 не надійшов.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здій-снюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі скаржника иа його представника, дослідивши матеріали справи, проаналізував-ши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, є законною та обґрунтованою.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2010 року на задоволення позову ВАТ КБ «Надра» солідарно із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 592626,44 гривень, а також 1820,00 гривень су-дових витрат.

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2012 року ОСОБА_8 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань по виконавчому провадженню № ВП 31011221 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Надра» 594446,44 гривень боргу з тим-часовим вилученням у нього паспорта громадянина України для виїзду за кор-дон.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_8 про скасування тимчасо-вого обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції, керую-чись нормами статті 441 ЦПК України, виходив із того, що рішення суду про стягнення із заявника боргу ним не виконане, тому таке обмеження діє до пов-ного виконання судового рішення. При цьому процесуальним законом не визна-чена можливість у судовому порядку вирішувати питання щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З висновками суду першої інстанції слід цілком погодитися, адже вони є правильними, обґрунтованими та справедливими.

Відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїз-ду за межі держави, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі Укра-їни при виконанні судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб ) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу держав-ної виконавчої служби.

В даний час порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передбачений статтею 441 ЦПК України, у відпо-відності з якою тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судово-го рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі Украї-ни застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом, для забезпечення по-зову із особливостями, встановленими цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної осо-би, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до пов-ного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фі-зичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за подан-ням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного ) виконавця.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки про стан виконавчого провадження № 31011221, виконавчий документ 15 червня 2012 року повер-нутий стягувачу на підставі пункту другого частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( а. с. 184-185 ). Статтями 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції закону на час повернення виконавчого документа ) визначений чіткий перелік підстав закінчення ви-конавчого провадження та наслідки завершення виконавчого провадження.

Аналізуючи в сукупності вказані норми закону слід дійти висновку, що ви-рішення питання про тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, по-кладено на державного виконавця.

Таким чином, суд першої інстанції вірно виходив із того, що у суду відсутні підстави для задоволення заяви боржника щодо скасування тимчасового обме-ження у праві виїзду за межі України, оскільки чинним законодавством вста-новлений інший порядок вирішення даного питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить під-став для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до не-правильного вирішення справи. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 є власним помилковим викривленим тлумаченням на власну користь норм зако-нодавства, що регулюють спірне питання. Оскаржувана ухвала суду першої ін-станції є законною, обґрунтованою та справедливою, тому апеляційну скаргу скаржника необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляцій-ний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволен-ня.

Ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року про відмову у задоволенні його заяви щодо скасування тимчасового обме-ження у праві виїзду за межі України у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 27 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач: Підпис Т.О. Денишенко

Судді: Підпис О.Ю. Береговий

Підпис В.С. Марчук

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко