Справа № 466/6394/17 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/710/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила поділити між нею та відповідачем спільне майно подружжя, виділивши їй у власність:

- нежитлову будівлю літ. «В-2» площею 80,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, 7а;

- нежитлові приміщення загальною площею 774,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, 7а;

- будівлю літ. «3-1» загальною площею 257,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, 7а,

а відповідачеві ОСОБА_3 виділити у власність:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рядова, 34;

- незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Горбки, вул. Радянська, 28;

- автомобіль «Mazda СХ-7», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.09.2017 року відкрито провадження у даній справі.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати його особистою приватною власністюнежитлові приміщення загальною площею 257,2 кв.м., позначені літ. «3-1», та нежитлові приміщення загальною площею 774,9 кв.м., позначені літ. «Ж-2», що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, 7а., а за ОСОБА_2 визнати право власності на обєкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Горбки, вул. Радянська, 28.

Крім того, просив поділити між ним та ОСОБА_2 в рівних частках квартиру №4 та належну до неї комору площею 19,4 кв.м в будинку №5 на вул. Моринецькій у м. Львові, виділити у його власність гараж на вул. Моринецькій, 5 у м.Львові, а у власність ОСОБА_2 гараж №479 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-4» на вул.Олесницького,123 у м. Львові.

03.01.2018 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення свого позову, шляхом накладення арешту на квартиру №4 на вул. Моринецькій 5 у м. Львові та гараж на вул.Моринецькій 5 у м. Львові, які належать на праві власності ОСОБА_2, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2, як власник вказаного нерухомого майна, може в будь-який час його відчужити, що унеможливить виконання рішення суду в даній справі у випадку задоволення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15.01.2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру №4 на вул. Моринецькій, 5 у м. Львові та гараж за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, 5, що належать на праві власності ОСОБА_2

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що суд застосував заходи забезпечення позову без наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, апелянт вважає квартиру своєю особистою власністю, оскільки вона була їй подарована, а за наслідками здійснення реконструкції квартири із збільшенням площі відповідач міг претендувати лише на 1/4 частину квартири, проте, суд наклав арешт на квартиру вцілому, що свідчить, на її думку, про неповне зясування обставин справи при вирішенні даного питання.

Також апелянт вважає накладення арешту на квартиру необгрунтованим й та таким, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження», оскільки звернення стягнення на квартиру, в якій проживає боржник, здійснюється в останню чергу.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п. 4, 10) розяснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що між сторонами дійсно виник спір щодо вказаного вище нерухомого майна, на яке ОСОБА_3 заявляє свої права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову у даній справі в обраний позивачем і визначений судом в оскаржуваній ухвалі спосіб, оскільки вжиті заходи забезпечення стосуються предмета позову в даній справі і без вжиття цих заходів ОСОБА_2, як власник нерухомого майна, не матиме перешкод для розпорядженням ним, що істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимогОСОБА_3

Таким чином, суд першої інстанції вирішив дане питання з дотриманням норм процесуального закону, які його регулюють, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті заявлених вимог, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_4