Справа № 357/5174/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Білоцерківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення -

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника, адвокат ОСОБА_2, звернулась до суду з даною заявою 14.05.2018 року мотивуючи тим, що ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець міста Спітак Республіки Вірменія, у 1991 році, після Спітакського (Ленінаканського) землетрусу (07.12.1988 року), з батьком ОСОБА_3 приїхав на постійне проживання до міста Біла Церква, Київської області. Батько, ОСОБА_3, весь цей час постійно проживав в м. Біла Церква та помер ІНФОРМАЦІЯ_7. В період з 04.02.1991 року по 19.03.1993 рік ОСОБА_1 навчався в Білоцерківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 7, 08.12.1992 року він отримав паспорт громадянина Вірменської Радянської Соціалістичної Республіки, серії НОМЕР_1, який втратив у 2013 році. Відповідно до відповіді з Посольства Республіки Вірменія в Україні від 23.04.2018 року (адресоване до Управління ДМС України в Київській області) ОСОБА_1 з приводу визнання громадянином республіки Вірменія та документування паспорту громадянина Республіки Вірменія до паспортно-візового управління Поліції Республіки Вірменія не звертався, відомості відносно реєстрації та зняття з реєстрації в Республіці Вірменія також відсутні. 01.04.2010 року ОСОБА_1 отримав ідентифікаційний код у м. Біла Церква та був внесений Державною податковою адміністрацією України до Державного реєстру фізичних осіб. Після втрати паспорту радянського зразка, він звертався до органів внутрішніх справ щодо отримання паспорта громадянина України, але його документи не приймали, в зв'язку з тим, що паспорт радянського зразка втрачений, а інші документи, які підтверджували факт його проживання в Білій Церкві з січня 1991 року відсутні. Окрім цього, в травні 2018 року ОСОБА_1 звертався до Білоцерківського РВ УДМС України в Київській області із заявою на отримання паперового паспорту, але станом на сьогоднішній день ніякої відповіді від Білоцерківського РВ УДМС України в Київській області ОСОБА_1 не отримав, не зважаючи на те, що згідно Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» термін надання відповіді 10 днів, який уже сплив. З 1991 року заявник проживав в орендованих квартирах за різними адресами. Останнє його місце проживання, згідно договорів оренди, квартира АДРЕСА_1 з травня 2013 року по теперішній час 2018 року, тобто більше 6 місяців. В цій квартирі він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 та малолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказаний договір оренди укладений з власником квартири ОСОБА_8. На даний час ОСОБА_1 тимчасово поміщений до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України до вересня 2018 року, згідно рішення суду. Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України, у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності» (13.11.1991 року), має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право набути громадянство України, в зв'язку з цим просила встановити юридичний факт, постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця міста Спітак Республіка Вірменія, на території України станом на 24.08. 1991 року і по даний час.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до рішення суду від 14.03.2018 року та згідно із довідкою Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, заявник з 15.03.2018 року перебуває у вказаному закладі, що є поважною причиною неявки до суду.

Представник заявника, адвокат за договором, ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала та просила встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця міста Спітак Республіка Вірменія, на території України станом на 24.08. 1991 рік і по даний час.

Представник заінтересованої особи, Білоцерківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області, згідно довіреності у справі, ОСОБА_9 в судовому засіданні покладається на розсуд суду при розгляді справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, народився в місті Спітак, Республіка Вірменія. У 1991 році, після Спітакського (Ленінаканського) землетрусу (07.12.1988 року) разом із батьком ОСОБА_3 приїхав на постійне проживання до міста Біла Церква, Київської області, що підтверджено матеріалами справи ( а.с 4,5) та показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

З 04.02.1991 року по 19.03.1993 рік заявник навчався в Білоцерківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 7, що підтверджується довідкою Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 імені генерал полковника Геннадія Воробйова Білоцерківської міської ради Київської області від 15.03.2017 року (а.с.13).

08.12.1992 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина Вірменської Радянської Соціалістичної Республіки, серії НОМЕР_1, який було втрачено, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 6,7) та показами свідка ОСОБА_13.

З картки фізичної особи платника податків (а.с.8) вбачається, що 01.04.2010 року ОСОБА_1 отримав ідентифікаційний код та був внесений Державною податковою адміністрацією України до Державного реєстру фізичних осіб.

З 1991 року заявник проживав в орендованих квартирах за різними адресами, що підтверджується договорами оренди квартир (а. с. 31-34). Останнє його місце проживання, згідно договору оренди, квартира АДРЕСА_1. Договір оренди укладений з власником квартири ОСОБА_8, що підтверджується договором оренди квартири (а.с.9-11). Також, даний факт підтверджується актом №1 від 01.03.2018 року (а.с.35), а факт постійного проживання в м. Біла Церква підтверджується показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Також, свідки в судовому засіданні підтвердили факт, що ОСОБА_1 проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 та має малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3, що видане Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26.07.2017 року (а.с.14) ОСОБА_7 народилася 31.05.2015 року в місті Біла Церква Київської області, її батьком є батько ОСОБА_1, а матір'ю ОСОБА_6.

28.07. 2015 року батько заявника ОСОБА_3 помер, місце смерті: м. Біла Церква Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.12).

З відповіді на запит начальника Управління Державної міграційної служби України в Київській області (а.с.41) Посольство Республіки Вірменії в Україні повідомило, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, 08.12.1992 року отримав паспорт СРСР зразка, серії НОМЕР_1 від паспортного відділу Спитака Поліції Республіки Вірменія. Посольство Республіки Вірменії в Україні підтвердило, що згідно даних паспортно-візового управління Поліції і в архіві державного реєстру населення Республіки Вірменії інформації відносно прописки/виписки ОСОБА_1 не має. Одночасно повідомили, що ОСОБА_1 з приводу отримання громадянства Республіки Вірменії і за документом паспортом громадянина Республіки Вірменії в паспортне-візове управління Поліції не звертався.

Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні показами свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать поясненням представника заявника, іншим доказам у справі.

14.03.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення про затримання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до 14 вересня 2018 року включно (а.с.17-19).

Заявник звертається до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що починаючи з 1991 року постійно проживає на території України, має бажання поновити втрачені документи для повноцінного життя, однак для цього йому необхідно підтвердити в судовому порядку факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Згідно п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2. ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В ст.1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року /зі змінами/ вказується на те, що громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

В цій же статті роз'яснюється, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 вказаного Закону громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

За ст.6 Закону громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно п.2 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 /в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006/, заяви з питань громадянства оформлюються: про прийняття до громадянства України та про вихід з громадянства України - на ім'я Президента України; про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи.

А відповідно до п.4 Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні.

В п.7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується: в т.ч. громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно з п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Як встановлено в судовому засіданні, заявник бажає отримати паспорт громадянина України, згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», для чого необхідно довести факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України /24 серпня 1991 року/.

Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт постійного проживання заявника в місті Біла Церква, Київської області, тобто, на території України, станом на 24.08.1991 року.

Крім того, встановлення цього факту відповідно до наведеного вище в рішенні Порядку породжує юридичні наслідки, оскільки судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року може бути одним із документів, необхідних для встановлення належності до громадянства України.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року /зі змінами/, Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 /в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006/, ст.ст. 76,77, 78,79, 258-259, 265, 273, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця міста Спітак Республіка Вірменія, на територія України станом на 24.08.1991 року по даний час.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Суддя:О. В. Бондаренко