Постанова

Іменем України

20 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 759/16864/15-ц

провадження № 61-27133св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», товариство з обмеженою відповідальністю «Проект К»,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Р. П., фонд гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року у складі судді Миколаєць І. Ю. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест» (далі - ТОВ «Форум-Інвест»), публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»), товариства з обмеженою відповідальністю «Проект К» (далі - ТОВ «Проект К»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» (далі - ТОВ «КУА АПФ «АСД-Менеджмент»), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Р. П., про визнання договору іпотеки частково недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 07 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Форум-Інвест» був укладений договір № К19/20 резервування квартири АДРЕСА_1 загальною площею

66,70 кв.м (відповідно до технічного паспорту остаточна площа після забудови становить 80,80 кв.м) та був визначений порядок погашення облігацій і передачі квартири у власність.

ОСОБА_4 в повному обсязі були виконані умови договору резервування та додаткових угод до нього, укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, були складені акт пред'явлення облігацій до погашення, акт про погашення пакету облігацій та акт прийому-передачі майнових прав, відповідно до якого ТОВ «Форум-Інвест» передав йому майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

Житловий будинок введено в експлуатацію, на квартиру АДРЕСА_1 виготовлений технічний паспорт, однак ТОВ «Форум-Інвест» не надає ОСОБА_4 повного пакету документів для оформлення права власності на вказану квартиру. Крім того, йому стало відомо, що

19 квітня 2011 року ТОВ «Проект К» передав в іпотеку ПАТ «КБ «Хрещатик» майнові права на квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що вказаний договір іпотеки укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на час укладення договору іпотеки власником майнових прав був він, а не ТОВ «Проект К». Що змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права.

ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати частково недійсним договір іпотеки від 19 квітня 2011 року, укладений між ТОВ «Проект К» та ПАТ «КБ «Хрещатик» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р. П., виключити з реєстру іпотек та реєстру заборон записи про іпотеку та заборону відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати ТОВ «Форум-Інвест» надати йому всі необхідні документи для реєстрації права власності.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним іпотечний договір від 19 квітня 2011 року № 01-47/1-11/1, укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Проект К», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Мельником Р. П. в частині передачі в іпотеку ПАТ «КБ «Хрещатик» майнових прав на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 80,80 кв.м.

Зобов?язано ТОВ «Форум-Інвест» виконати умови договору від 07 серпня

2007 року № К19/20 резервування квартири шляхом надання ОСОБА_4 всіх необхідних документів для реєстрації права власності на квартиру

АДРЕСА_2, а саме: довідку виписку із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об?єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав про участь ОСОБА_4 в інвестуванні об?єкта будівництва; завірену копію договору оренди землі за адресою: АДРЕСА_1 та додатків до нього; завірену копію сертифіката серії КВ № 5 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про введення будинку в експлуатацію; завірену копію розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про присвоєння поштової адреси житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; довідку про право набуття ОСОБА_4 у власність квартири АДРЕСА_1, яка складається з однієї кімнати, загальною площею

80,80 кв.м, яка знаходиться на п'ятому поверсі у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1; технічний паспорт БТІ на квартиру АДРЕСА_1, поверх - 5, кількість кімнат - 1, загальною площею 80,80 кв.м, житловою площею - 46,80 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Форум-Інвест» на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, визнаючи недійсним договір іпотеки від 19 квітня 2011 року № 01-47/1-11/1, зобов'язуючи ТОВ «Форум-Інвест» виконати умови договору від 07 серпня 2007 року № К19/20 резервування квартири та надати позивачу пакет необхідних для реєстрації права власності документів, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що у ТОВ «Проект К» не було права розпоряджатися майновими правами на квартиру АДРЕСА_3, оскільки ці права належать позивачу, а тому договір іпотеки є таким, що укладений з порушенням чинного законодавства, та підлягає визнанню недійсним в частині, що стосується передачі в іпотеку проінвестованої ОСОБА_4 квартири. Також зазначав, що ТОВ «Форум-Інвест» свої договірні обов'язки перед позивачем не виконано, після введення будинку в експлуатацію не оформлено пакет документів, необхідних позивачу для реєстрації права власності, а тому позовні вимоги про зобов'язання до вчинення таких дій є обґрунтованими.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ «КБ «Хрещатик» - Когута А. Ю. відхилено.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу представника ПАТ «КБ «Хрещатик» -

Когута А. Ю., суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року ПАТ «КБ «Хрещатик» через засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про визнання іпотечного договору від 19 квітня 2011 року № 01-47/1-11/1 частково недійсним.

Касаційна скарга мотивована тим, що при оформлені в іпотеку банку майнових прав на вищевказану квартиру, будь-яких обтяжень, а тим більше правовстановлюючих документів з боку третіх осіб не існувало.

Умовами договору від 14 березня 2011 року № 2-01/11 передбачено, що

ТОВ «Проект К», іпотекодавець за договором іпотеки укладеного з банком є володільцем спірної квартири.

13 грудня 2017 року ОСОБА_4 через приймальню громадян Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подав заперечення, в яких просить касаційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» відхилити, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в частині зобов'язання ТОВ «Форум-Інвест» виконати умови договору від 07 серпня 2007 року № К19/20 резервування квартири та надати позивачу пакет необхідних для реєстрації права власності документів не оскаржується, а тому відповідно до приписів статті 400 ЦПК України Верховним Судом не перевіряється.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 серпня 2007 року між ТОВ «Форум-Інвест» та ОСОБА_4 укладено договір № К19/20 резервування квартири, відповідно до умов якого за власником облігацій резервується квартира АДРЕСА_1 на п'ятому поверсі будинку АДРЕСА_1 загальною площею 66,70 кв.м. Вказаним договором також визначається порядок погашення облігацій та передачі квартири у власність.

28 вересня 2007 року між ТОВ «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» та

ОСОБА_4 укладено договір № Б93-3/07 купівлі-продажу цінних паперів (облігацій), відповідно до умов якого ОСОБА_4 придбав цінні папери (іменні безпроцентні облігації) в кількості 6 670 шт. з № 136431 по №143110.

В 2008 році між ТОВ «Форум-Інвест» та ОСОБА_4 підписано додаток

№ 2 до договору № К19/20, згідно якого було збільшено загальну площу зарезервованої квартири на 10,1 кв.м, тобто до 76,80 кв.м, а також передбачалось придбання додаткових 1 010 облігацій з граничним терміном придбання до 30 жовтня 2008 року.

На виконання додатку № 2, 26 березня 2008 року між ТОВ «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» та ОСОБА_4 укладено договір № Б200-2/08 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до умов якого ОСОБА_4 придбав цінні папери (іменні безпроцентні облігації) в кількості 1 010 шт. з № 532836 по

№ 533845.

Відповідно до розпоряджень на виконання облікової операції, виданих товариство з обмеженою відповідальністю «Фінком капітал» від 29 вересня 2007 року та 07 листопада 2007 року, придбані іменні безпроцентні цільові облігації було зараховано на рахунок ОСОБА_4 № 1206.

26 березня 2009 року між ТОВ «Форум-Інвест» та ОСОБА_4 підписано додаткову угоду № 1 до договору № К19/20 резервування квартири, відповідно до умов якої передбачено, що виконавець приймає від власника сплачений ним пакет облігацій шляхом передачі власнику облігацій майнових прав на об'єкт нерухомості для подальшого оформлення свідоцтва про право власності у порядку, передбаченому чинним законодавством та договором.

26 березня 2009 року між ТОВ «Форум-Інвест» та ОСОБА_4 підписано акт пред'явлення облігацій до погашення, акт про погашення пакету облігацій та акт прийому-передачі майнових прав, відповідно до якого ТОВ «Форум-Інвест» передало, а ОСОБА_4 прийняв майнові права на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 76,80 кв.м, житловою площею 29,20 кв.м.

Згідно пункту 2 акта прийому-передачі майнових прав, ОСОБА_4 набув право на отримання від ТОВ «Форум-Інвест» квартири АДРЕСА_1 у власність після введення будинку в експлуатацію, а також набув права єдиного і виключного інвестора зазначеної квартири.

18 липня 2011 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві видала Сертифікат КВ № 5 відповідності закінченого об'єкта: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, проектній документації та готовності його до експлуатації.

Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 28 квітня 2012 року № 288 житловому будинку по вулиці Краснова, 19 в місті Києві присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

30 жовтня 2012 року між ТОВ «Форум-Інвест» та ОСОБА_4 підписано додаткову угоду № 2 до договору № К19/20 резервування квартири, якою площу квартири було приведено у відповідність до технічного паспорту БТІ, а саме - 80,80 кв.м, у зв'язку з чим ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання сплатити різницю площі, яка склала 4,00 кв.м з урахуванням ПДВ у розмірі

26 400,00 грн.

04 листопада 2013 року директором ТОВ «Форум-Інвест» затверджено список інвесторів по квартирах у житловому будинку у місті Києві по вулиці

Краснова, 19. Інвестором квартири АДРЕСА_1 на п'ятому поверсі будинку зазначено ОСОБА_4

14 березня 2011 року між ТОВ «Форум-Інвест» та ТОВ «Проект К» укладено договір № 2-01/11, відповідно до умов якого ТОВ «Форум-Інвест» передало ТОВ «Проект К» усі права за основним договором від 01 вересня 2005 року

№ 27-09/05-1 в частині інвестування об'єкту будівництва багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 в тому числі майнові права на спірну квартиру.

19 квітня 2011 року між ТОВ «Проект К» та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір іпотеки № 01-47/1-11/1, відповідно до умов якого ТОВ «Проект К» передало банку в іпотеку майнові права на отримання у власність ряду квартир в будинку по вулиці Краснова, 19 в місті Києві.

26 вересня 2013 року між ТОВ «Проект К» та ПАТ «КБ «Хрещатик» підписано договір про внесення змін до договору іпотеки № 01-47/1-11/1, відповідно до якого банку було передано і майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

Доказів отримання від ОСОБА_4 дозволу на передачу майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 ТОВ «Проект К», а потім в іпотеку ПАТ «КБ «Хрещатик» матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з позовом про визнання частково недійсним договору іпотеки ОСОБА_4 посилався на те, що він не надавав згоди не вчення будь-яких дій, пов'язаних з розпорядженням майновими правами на проінвестовану ним квартиру АДРЕСА_1, а тому передача майнових прав на цю квартиру в іпотеку суперечить законодавству, що є підставою для визнання частково недійсним договору іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (частина друга статті 583 ЦК України).

У статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) було указано вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4, виконавши взяті на себе зобов'язання за договором резервування спірної квартири, додаткових угод до нього, а також договору купівлі-продажу цінних паперів, набув майнових прав на квартиру АДРЕСА_5.

За таких обставин суди правильно визнали недійсним вищевказаний договір іпотеки в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_6 з підстав того, що, укладаючи даний договір іпотеки, іпотекодавець ТОВ «Проект К» не було власником предмета іпотеки - майнових прав на спірну квартиру та не мало згоди власника, позивача у справі, на передачу цих майнових прав в іпотеку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання іпотечного договору від 19 квітня 2011 року № 01-47/1-11/1 частково недійсним - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень в цій частині відсутні.

Відповідно до присів частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору іпотеки від 19 квітня 2011 року № 01-47/1-11/1 залишити без змін.

Поновити виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2017 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є.Червинська