Справа № 500/4256/18
Провадження № 2/500/2597/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Адамова А.С.,

за участю секретаря Нікітіної Ю.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами (з урахуванням уточнень від 26.12.2018р.), якими просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 01 листопада 2016 року, право власності на земельні ділянки площею 1,8812 га, ділянка №1, та площею 0,1826 га, ділянка №2, які розташовані на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №143, 134а, загальною площею 2,0638 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ОД№006667, виданого 11.08.2006р. Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.06.521.00179, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1,8812 гектарів, діл. №1, та земельної ділянки 0,1826 гектарів, діл №2 в межах згідно з планом, загальною площею 2,0638га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №143, 134а, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дана інформація підтверджена листом Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та місті ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Одеській області №2382/126-18 від 03.08.2018р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №467500, виданого 03.11.2016р. Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер 01 листопада 2016 року.

Так, після смерті ОСОБА_3, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,0638 га (яка складається із двох земельних ділянок), яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіт не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46722957 від 10.02.2017 року.

Позивач є сином спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджено свідоцтвом про народження серії V-ЖД №331015 від 21.12.1991, виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, та спадщину прийняв шляхом подачі до нотаріуса у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, копія якої наявна у матеріалах справи.

Інший спадкоємець за законом першої черги син спадкодавця ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про його народження, виданого 24.01.1995р. серії 1-ЖД №025205, виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, від прийняття спадщини після смерті батька відмовився на користь позивача, про що подав в установлений законом строк заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, копія якої наявна в матеріалах справи.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3, відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Інших спадкоємців немає.

На звернення позивача до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, письмовою відповіддю нотаріуса за №1616/02-14 від 26.12.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Належність спадкодавцю майна, про яке зазначає позивач у позовній заяві, підтверджується, у том числі, листом Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та місті ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Одеській області №2382/126-18 від 03.08.2018р.

Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на вказану земельну ділянку.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (68645, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Південна, №105, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (68645, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Південна, №105, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування законом після смерті ОСОБА_3, який помер 01 листопада 2016 року, право власності на земельну ділянку площею 1,8812 га, ділянка №1, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №143, 134а, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю Серія ІІ-ОД№006667, виданий 11.08.2006р. Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.06.521.00179).

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування законом після смерті ОСОБА_3, який помер 01 листопада 2016 року, право власності на земельну ділянку площею 0,1826 га, ділянка №2, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №143, 134а, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю Серія ІІ-ОД№006667, виданий 11.08.2006р. Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.06.521.00179).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2018р.

Суддя: А.С. Адамов