Справа №746/530/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2018 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Цигури Н. А.,

при секретарі Жмаці-Каленіченко І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Срібне цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 «Обрій» LTD до ОСОБА_2, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 11 липня 2018 року, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 6 липня 2013 року та визнання укладеною додаткової угоди від 19 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 «Обрій» LTD, звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його наступним.

06 липня 2013 року між ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивачу в строкове платне користування, строком на 5 (пять) років, була передана земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 5,42 га, для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Олексинської сільської ради. Державну реєстрацію права оренди земельної ділянки проведено реєстраційною службою ОСОБА_3 районного управління юстиції Чернігівської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 липня 2013 року вчинено запис про реєстрацію іншого речового права за № 1805253.

Сторонами було погоджено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач належним чином у відповідності з умовами та строками, передбаченими договором, своєчасно сплачував орендодавцю орендну плату у розмірі, встановленому п. 9 договору та протягом всього строку дії договору оренди належним чином виконував інші взяті на себе зобовязання, використовував земельну ділянку за цільовим призначенням.

ОСОБА_4 намір продовжити договірні відносини із відповідачем, орендар, ОСОБА_1 «Обрій» LTD, листом від 30 травня 2018 року повідомив відповідача про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. До листа-повідомлення було додано проект Додаткової угоди, в якій запропоновано збільшити орендну плату, встановивши її у розмірі 11% від нормативної грошової оцінки землі, а також визначити строк дії договору 7 років. Вказаний лист-повідомлення з прикладеною додатковою угодою отримано відповідачем.

26.06.2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов лист від 22.06.2018 року, із запереченням щодо поновлення договору оренди. Аналогічні листи від відповідача ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 «Обрій» LTD надійшли також 20 липня 2018 року та 17 серпня 2018 року. Крім листів-заперечень щодо поновлення договору оренди на новий строк, ОСОБА_2 жодним чином не повідомив позивача про прийнятні для нього умови, за наявності яких ним буде прийнято пропозицію ОСОБА_1 «Обрій» LTD щодо поновлення договору оренди на новий строк.

Оскільки земельна ділянка перебувала у користуванні позивача ОСОБА_1 «Обрій» LTD та враховуючи те, що позивачем було дотримано встановлену ст. 33 Закону України «Про оренду землі» процедуру і строки щодо реалізації переважного права на поновлення договору оренди на новий строк, позивач вважав, що договір оренди земельної ділянки від 06 липня 2013 року є поновленим на новий строк. У звязку з цим, ОСОБА_1 «Обрій» LTD 19 вересня 2018 року направила на адресу ОСОБА_2 лист-повідомлення про поновлення договору оренди та додаткову угоду для підписання, як того вимагає ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Перевіряючи інформацію щодо наявності зареєстрованих прав на спірну земельну ділянку, яка фактично перебуває у користуванні ОСОБА_1 «Обрій» LTD, позивач 16 серпня 2018 року отримав інформаційну довідку з ДРРП на земельну ділянку площею 5,4158 га, відповідно до якої станом на 16 серпня 2018 року в ДРРП міститься інформація про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 5,4158 га., кадастровий номер :04:001:0244, за СТОВ «Батьківщина». За інформацією, яка міститься у ДРРП, підставою для реєстрації за СТОВ «Батьківщина» права користування земельною ділянкою, є договір оренди землі від 11 липня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Батьківщина» зі строком дії 10 років та виплатою орендної плати у розмірі 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач вважає, що такі дії ОСОБА_2 та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» є незаконними та такими, що порушують його право на поновлення строку договору оренди від 6 липня 2013 року, відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та ст. 777 ЦК України, оскільки договір оренди від 11 липня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Батьківщина» на тих самих умовах, які позивач запропонував ОСОБА_2, направляючи лист-повідомлення з пропозицією поновити договір оренди землі на умовах, викладених у додатковій угоді.

Зазначає, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, має місце при укладенні договору оренди:

-з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

-у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

-укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що переважне право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки від 6 липня 2013 року на новий строк порушене та підлягає захисту, оскільки ОСОБА_2 уклав новий договір оренди земельної ділянки з СТОВ «Батьківщина», не зважаючи на дотримання позивачем процедури та строків щодо реалізації його переважного права на поновлення договору оренди на новий строк, а саме:

- Позивач належно виконував свої обов'язки за договором оренди;

- Позивач до закінчення строку дії договору оренди, у строки встановлені умовами договору оренди та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», повідомив ОСОБА_2 про свій намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк;

- До листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди;

- Позивач продовжує користуватись земельною ділянкою.

Договір оренди земельної ділянки від 11 липня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Батьківщина», порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивача, як особи, яка у порядку та строки, встановлені чинним законодавством України, реалізувала своє переважне право на поновлення Договору оренди на новий строк, а через дії ОСОБА_2 та СТОВ «Батьківщина», не має можливості до кінця реалізувати своє право на підписання додаткової угоди до договору оренди та здійснити державну реєстрацію права користування земельною ділянкою, а тому договір оренди від 11 липня 2018 року має бути визнаним недійсним. Проте, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 11 липня 2018 року не відновить в повній мірі порушені права позивача, оскільки державним реєстратором 24 липня 2013 року винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4305626 згідно з яким, за СТОВ «Батьківщина» зареєстровано право оренди на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 «Обрій» LTD. Також, як вбачається з інформаційної довідки з реєстру про державну реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки за СТОВ «Батьківщина», проведено державним реєстратором 10 липня 2013 року за індексним номером 1805253. Цим самим, порушено порядок ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно та порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: реєстратор повинен був на підставі додаткової угоди про припинення договору оренди, припинити дане речове право, тобто право оренди земельної ділянки, укладене між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 «Обрій» LTD, а потім, на підставі поданих документів, зареєструвати новий договір. А державний реєстратор ОСОБА_3 районної державної адміністрації, шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, замінив в реєстрі підставу виникнення іншого речового права, строк дії договору та самого орендаря. Визнання вказаного рішення протиправним та скасування є похідним від визнання недійсним незаконного оспорюваного договору.

Позивач вважає, що ним вжито усіх заходів щодо реалізації належного йому за законом та договором оренди права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, а тому, дії ОСОБА_2 та СТОВ «Батьківщина» порушують законні права та охоронювані законом інтереси позивача, як належного користувача земельної ділянки, право оренди якої належить позивачеві на підставі поновлення договору оренди на новий строк.

Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0244, площею 5,4158 га, розміщеної на території Олексинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, від 11 липня 2018 року, укладений між СТОВ «Батьківщина» та ОСОБА_2; скасувати державну реєстрацію іншого речового права, права оренди (індексний номер 4305626 від 24.07.2013 року); визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 6 липня 2013 року, площею 5,4158 га., кадастровий номер :04:001:0244, яка розташована в адміністративних межах Олексинської сільської ради, укладеного між ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD та ОСОБА_2; визнати укладеною додаткову угоду від 19 вересня 2018 року.

Представник позивача ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пославшись на підстави задоволення позову відповідно до ч.ч.1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», та обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень.

Представник відповідача ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_5, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ОСОБА_2, отримавши від ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD, лист-повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки, 22.06.2018 року направив на адресу ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD лист, в якому повідомив про небажання продовжувати орендні відносини з ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD та просив не використовувати його земельну ділянку. 16.07.2018 року ОСОБА_2 знову направив на адресу ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD лист про небажання продовжувати договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, в якому заперечував щодо поновлення договору оренди. 08.08.2018 року ОСОБА_2 направив на адресу ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD третього листа, в якому знову заперечив щодо укладення договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_1 «Обрій» LTD. Пунктом 37 договору оренди земельної ділянки від 06.07.2013 року передбачено, що дія договору припиняється після закінчення строку, на який його було укладено. Тому, після закінчення строку дії договору від 06.07.2013 року ОСОБА_2, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента, уклав договір оренди земельної ділянки з СТОВ «Батьківщина», на більш вигідних для нього умовах, строком на 10 років, що дозволить йому отримувати орендну плату на більш тривалий період. Вважає, що право ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD не є порушеним, так як укладення ОСОБА_2 договору оренди з іншим орендарем не може впливати на права і обов»язки ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD. В задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», ОСОБА_6, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, в яких обгрунтовує безпідставність позовних вимог та просить відмовити в позові. У письмових поясненнях зазначає, що процедура поновлення договору оренди землі на новий строк регламентована ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Виходячи з приписів ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Для застосування ч. 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов»язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Як вказує сам позивач, на лист-повідомлення від 30 травня 2018 року про поновлення договору оренди землі від 06 липня 2013 року, від ОСОБА_2 26 червня 2018 року отримано лист про відмову у поновленні договору оренди землі від 06 липня 2013 року. Таким чином, отримання позивачем від ОСОБА_2 26 червня 2018 року листа про відмову у поновленні договору оренди землі від 06 липня 2013 року є фактом відсутності волевиявлення ОСОБА_2 на поновлення договору оренди землі від 06 липня 2013 року, і обставиною, яка не дозволяє позивачеві реалізувати право на поновлення договору оренди землі від 06 липня 2013 року за ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Крім того, приписи ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не покладають на орендодавця обовязку повідомляти про прийнятні для умови, за наявності яких, ним буде прийнято пропозицію щодо поновлення договору оренди землі, а лише вказують на необхідність повідомлення орендаря, у випадку наявності заперечень, про прийняте рішення. Виходячи з приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» для автоматичного поновлення договору потрібна мовчазна згода сторін та наявність (виконання) двох умов, а саме: 1) орендар продовжує користуватись орендованою ним земельною ділянкою; 2) орендодавець не заперечує проти такого користування (протягом місяця з дня закінчення строку дії договору від орендодавця не надійшло заперечень проти поновлення договору). ОСОБА_7 Верховного Суду, в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/ 17-ц вказує, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. ОСОБА_2 на адресу ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD 16 липня 2018 року та 08 серпня 2018 року направив листи- повідомлення в яких зазначив, що не бажає і заперечує проти того, аби ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD після закінчення строку договору оренди продовжувало користуватися належною йому земельною ділянкою та проти поновлення договору. Вказані листи отримано позивачем 20 липня 2018 року та 17 серпня 2018 року.

Направлення ОСОБА_2 позивачеві вищевказаних листів-повідомлень є обставиною, яка не дозволяє позивачеві реалізувати право на поновлення договору оренди землі від 06 липня 2013 року за ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_8, у заяві до суду просить розгляд справи проводити за її відсутності та зазначає, що позовних вимог не підтримує.

Заслухавши сторони, враховуючи думку представників відповідачів сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», ОСОБА_3 районної державної адміністрації, викладені у письмових поясненнях, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №774733, виданого 24 квітня 2008 року ОСОБА_3 районною державною адміністрацією, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,42 га, з кадастровим номером :04:001:0244, розташованої на території Олексинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області.

06 липня 2013 року між ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі. Державну реєстрацію права оренди земельної ділянки проведено Реєстраційною службою ОСОБА_3 районного управління юстиції Чернігівської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 липня 2013 року вчинено запис про реєстрацію іншого речового права за № 1805253.

Відповідно п.8 договору оренди землі, договір укладено на 5 років.

В пункті 8 даного договору оренди земельної ділянки зазначено, що після закінчення строку дії договору орендар має право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивачем ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD на адресу ОСОБА_2 30 травня 2018 року було направлено лист-повідомлення про намір орендаря ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD скористатись переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк (поновлення договору оренди землі). До листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди до договору оренди, де зазначена умова щодо орендної плати у розмірі 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з зазначенням строку дії договору на 7 років.

Після отримання листа-повідомлення та проекта договору оренди земельної ділянки орендодавець ОСОБА_2 22.06.2018 року направив на адресу ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD лист, в якому заперечив проти поновлення договору оренди землі із ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD та повідомив, що заперечує проти того, аби ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD після закінчення строку договору оренди продовжувало користуватися належною йому земельною ділянкою. Вказаний лист отримано позивачем 26 червня 2018 року.

11 липня 2018 року ОСОБА_2 уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з СТОВ «Батьківщина» строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 11% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Державна реєстрація права оренди згідно вищевказаного договору проведена державним реєстратором на підставі рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 4305626 від 24.07.2013 року.

Після укладення договору оренди вказаної земельної ділянки з СТОВ «Батьківщина» ОСОБА_2 на адресу ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD 16 липня 2018 року та 08 серпня 2018 року направив листи- повідомлення в яких зазначив, що не бажає і заперечує проти того, аби ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD після закінчення строку договору оренди продовжувало користуватися належною йому земельною ділянкою та проти поновлення договору. Вказані листи отримано позивачем 20 липня 2018 року та 17 серпня 2018 року.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

У частинах першій пятій статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини 1 статті 777 ЦК України.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

В судовому засіданні встановлено, що орендар ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD належно виконував свої обовязки за договором, що не оспорюється відповідачем; орендар ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD до спливу строку договору, вихідним листом від 30 травня 2018 року, повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, що визнано представником відповідача.

Орендар ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди, в якому виклав нові істотні умови договору: орендна плата у розмірі 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та строк дії договору 7 років. Таким чином, позивач, маючи намір на продовження існуючих договірних відносин щодо оренди, направивши лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, запропонував орендодавцю нові істотні умови договору оренди - щодо розміру орендної плати та строку дії договору.

Твердження представника позивача у суді про те, що ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD запропоновано умови поновлення оренди такі ж, як запропоновано СТОВ «Батьківщина»: орендна плата- 11%, строк оренди- 7 років, підтвердження не знайшли, так як на момент надіслання пропозиції про зміну умов договору, коли орендодавець ОСОБА_2 їх розглядав та приймав рішення щодо можливої згоди з запропонованими умовами, вказані істотні умови різнились: строк оренди був менш тривалим- 7 років, ніж запропоновано іншим наймачем СТОВ «Батьківщина»- 10 років.

Орендодавець ОСОБА_2 у місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, та, не виконавши жодної з дій, які б свідчили про узгодження істотних умов договору з орендарем, ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD, який має переважне право на поновлення договору оренди, 22.06.2018 року направив орендарю лист-повідомлення, що заперечує проти поновлення договору оренди землі.

Отже, позивачем було ініційовано механізм поновлення строку договору оренди, встановлений саме частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», але відповідач ОСОБА_2 не обговорював запропоновані позивачем умови договору оренди землі, надіславши лист-повідомлення, в якому висловив заперечення обробітку його земельної ділянки позивачем, без зазначення причин та умов.

Суд вважає, що при відсутності спроби або конкретних дій відповідача ОСОБА_2 для досягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, не можна вважати, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Вказане також узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 січня 2018 року у справі №910/12017/17.

Таким чином, виходячи з положень статті 11 ЦК України, статті 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких права і обовязки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, та статті 33 Закону України «Про оренду землі» слід дійти висновку про те, що направлення орендодавцем до закінчення строку дії договору оренди повідомлення про відсутність у нього, як власника земельної ділянки, наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії договору не створює будь-яких прав та обовязків для сторін у розумінні статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1634 цс 17 та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Сторонами у справі не заперечується та визнано, що ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD належно виконуючи умови та обовязки договору оренди землі, мало намір після закінчення строку договору скористатися переважним правом поновлення його на новий строк, про що орендар і повідомляв орендодавця письмово не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Неврахування судом переважного перед іншими особами права наймача, який належно виконує свої обовязки за договором найму, на укладення договору найму на новий строк, свідчить про ігнорування практики Європейського суду з прав людини у розрізі захисту права власності та є підставою для констатації порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "ОСОБА_10 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Отже, аналіз приведених вище обставин та правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 4 ЦПК України, статті 15 ЦК України буде порушеним у разі укладання договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Така позиція суду узгоджується з правою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-2027 цс15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний спір стосується захисту переважного права одного орендаря перед іншим орендарем на поновлення дії договору оренди і на підставі вказаних вище доводів вважає, що таке право ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD порушене.

Порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 4 ЦПК України, матиме місце при укладенні договору оренди у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права.

Тверження представника відповідача ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_5, у судовому засіданні, що орендарем СТОВ «Батьківщина» запропоновано орендодавцю ОСОБА_2 більш сприятливі умови за договором, які полягають в укладенні договору оренди земельної ділянки на більший строк- 10 років, що надасть можливість орендодавцю отримувати орендну плату протягом більшого часу, ніж запропоновано попереднім орендарем ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD- 7 років судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки орендодавець не узгодив з ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD прийнятні для нього умови, за наявності яких ним буде прийнято рішення про поновлення договору оренди на новий строк. Твердження про укладення договору на більш сприятливих умовах можна було б взяти за умови, що орендодавець виконав вимоги, визначені ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме, розглянувши надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, не дійшов з орендарем згоди щодо саме цієї істотної умови договору.

З огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін, в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України, про що зазначено в правовій позиції у справі № 6-55цс15 від 15 квітня 2015 року.

Таким чином, вимоги позивача стосовно відновлення його порушеного переважного права на продовження договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню шляхом визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного орендодавцем ОСОБА_2 з іншим орендарем СТОВ «Батьківщина», на підставі пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України, та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за вказаним договором.

В частині позову про визнання укладеною між ТОВ ОСОБА_1 «Обрій» LTD та ОСОБА_2, додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06 липня 2013 року в редакції, викладеній в додатковій угоді про внесення змін до договору оренди землі від 06 липня 2013 року та визнання укладеною додаткової угоди слід відмовити, оскільки умови вказаної угоди не узгоджені з орендарем ОСОБА_2 відповідно до положень ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

У порядку ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів в рівних частках судовий збір відповідно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.15, 319, 626, 627, 640, 643, 777, 792 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ст. 124 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 «Обрій» LTD до ОСОБА_2, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 11 липня 2018 року, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 6 липня 2013 року та визнання укладеною додаткової угоди від 19 вересня 2018 року задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0244, площею 5,4158 га, розміщеної на території Олексинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, від 11 липня 2018 року, укладений між СТОВ «Батьківщина» та ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію іншого речового права, права оренди (індексний номер 4305626 від 24.07.2013 року), відмовивши в задоволенні решти позову.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 «Обрій» LTD по 587 грн. 33 коп. в повернення судового збору з ОСОБА_2, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», ОСОБА_3 районної державної адміністрації, а всього 1762 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги через Срібнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя