Справа № 182/7569/17
Провадження № 2/0182/548/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім'єю, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2. До дня смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1. З цього часу відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_1, виданого виконкомом Покровської сільської ради від 09 березня 1988 року. За життя ОСОБА_2 не склала заповіту, тож спадкування належного їй майна мало відбуватись за законом. Частина 1 статті 529 ЦК України, редакції 1963 року, передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. До спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 відносились її чоловік ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України, редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.533 ЦК України, редакції 1963 року, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. На день смерті ОСОБА_2 разом з нею був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_3, тож фактично він вступив в управління та володіння спадковим майном померлої. Син померлої ОСОБА_4 із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався. Частина 2 статті 548 ЦК України, редакції 1963 року, передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3. До дня смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді прийнятого в спадщину, але не оформленого на себе житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. За життя, а саме: 13.02.2006 року, ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, та всі майнові права, які належатимуть йому на день смерті заповів синові ОСОБА_4. Даний заповіт було посвідчено секретарем Покровської сільської ради Берчук М.Я., зареєстрований за № 47. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відміткою на заповіті, зробленою Покровським сільським головою від 31.08.2006 року. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 залишився його син ОСОБА_4. На час відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав разом з батьком за однією адресою, а саме: в будинку АДРЕСА_1, тож спадщину прийняв відповідно до положення ч.3 ст.1261 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4. До дня смерті він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але фактично з 2006 року проживав разом з нею однією сім"єю за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Таким чином, після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді прийнятого в спадщину, але не оформленого, відповідно до вимог Закону, на себе житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 не склав заповіту. Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Дітей ОСОБА_4 не мав і, наскільки їй відомо, ніяких близьких родичів після смерті ОСОБА_4 не залишилось. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Вона в період з січня 2006 року до дня смерті ОСОБА_4 проживала з ним однією сім'єю як чоловік та дружина, вела з ним спільне господарство, вони мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки, називали один одного чоловіком та дружиною. Тож вважає, що відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після його смерті. Цей факт підтверджується Актом від 21 грудня 2017 року, складеним виконкомом Покровської сільської ради та показаннями свідків. Після смерті ОСОБА_4 вона повністю взяла на себе обов'язки по його похованню та організацію поминального обіду. В передбачений законом 6-й місячний строк з часу відкриття спадщини звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4. За її заявою було заведено спадкову справу № 375/2017. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2017 року державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Л.П. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв"язку з тим, що нею не доведені родинні відносини зі спадкодавцем та рекомендувала для вирішення спадкових прав звернутися до суду. Через вищезазначені обставини вона й змушена для оформлення своїх спадкових прав звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала. Суду пояснила, що зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_4 вони стали сумісно проживати ще коли був живий її свекор ОСОБА_3, по АДРЕСА_3. Нікого, крім неї, у її чоловіка після смерті батьків не залишилось. Ні про яких дітей він їй не говорив. Ніхто й ніколи до них не приїжджав.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність (а.с.91).

Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Згідно з ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с.5). До дня смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6). З цього часу відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_1, виданого виконкомом Покровської сільської ради від 03.03.1988 року (а.с.17-21). За життя ОСОБА_2 заповіту не склала. Тому спадкування належного їй майна мало відбуватись за законом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України, редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

До спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 відносились її чоловік ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4

Згідно з п.1 ч.1 ст.549 ЦК України, редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.533 ЦК України, редакції 1963 року, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

На день смерті ОСОБА_2 разом з нею був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_3 Тому він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлої. Син померлої ОСОБА_4 із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався (а.с.63-65).

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України, редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер (а.с.7). До дня смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді прийнятого в спадщину, але не оформленого належним чином житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. За життя, а саме: 13.02.2006 року, ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, та всі майнові права, які належатимуть йому на день смерті, заповів синові ОСОБА_4. Даний заповіт було посвідчено секретарем Покровської сільської ради Берчук М.Я., зареєстрований за № 47 (а.с.9). Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відміткою на заповіті, зробленою Покровським сільським головою від 31.08.2006 року. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 залишився його син ОСОБА_4 На час відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав разом з батьком за однією адресою, а саме: в будинку АДРЕСА_1 (а.с.11). Тому спадщину прийняв відповідно до положення ч.3 ст.1261 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер (а.с.10). До дня смерті він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11), але фактично з 2006 року проживав разом з позивачкою однією сім"єю за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді прийнятого в спадщину, але не оформленого, відповідно до вимог Закону, житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 не склав заповіту.

Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачка в період з січня 2006 року до дня смерті ОСОБА_4 проживала з ним однією сім'єю як чоловік та дружина, вела з ним спільне господарство, вони мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки, називали один одного чоловіком та дружиною.

Цей факт підтверджується Актом від 21.12.2017 року, складеним виконкомом Покровської сільської ради (а.с.16).

Крім того, факт проживання позивачки та ОСОБА_4 однією сім'єю підтвердився в судовому засіданні й показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що вони - сусіди. Позивачка та покійний ОСОБА_4 проживали недалеко від нього. ОСОБА_9 з ОСОБА_6 проживали більше 10 років. Разом доглядали дідуся - батька ОСОБА_9. Коли помер ОСОБА_4, ОСОБА_6 повернулась жити до себе, але доглядає за будинком. Люба одна спадкоємиця, більше нікого немає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що вони з позивачкою - сусіди по вул.Молодіжній. Знає їх багато років. Знає, що вони з ОСОБА_4 жили років 15 разом однією сім'єю по вул.Портовій в будинку ОСОБА_4. Знає, що в померлого ОСОБА_4 десь в Росії син та донька - ОСОБА_10 і ОСОБА_11. Але де, вони не знає. Вони ніколи сюди не приїздили.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка повністю взяла на себе обов'язки по його похованню та організацію поминального обіду. В передбачений законом 6-й місячний строк з часу відкриття спадщини позивачка звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.69, 73). За її заявою було заведено спадкову справу № 375/2017. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2017 року державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Л.П. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що нею не доведені родинні відносини зі спадкодавцем та рекомендувала для вирішення спадкових прав звернутися до суду (а.с.15).

За таких обставин суд вважає, що позивачка відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_4 однією сім'єю в період з 2006 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського Апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал