Справа № 504/3603/17
провадження №2/504/890/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Вінської Н.В.,

секретаря Сухіна Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП, моральної шкоди та судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що 09 вересня 2016 року з вини ОСОБА_2 сталося ДТП в результаті якого автомобілі отримали механічні ушкодження. Вартість матеріального збитку спричиненого належному йому на праві приватної власності автомобілю Toyota державний номер НОМЕР_2 згідно висновку експертизи склала 15 422,53 грн.. За проведення технічного обстеження позивачем додатково сплачено 600,00 грн., витрати на правову допомогу складають 800 гривень які позивач також просить стягнути з відповідача. Окрім того Внаслідок ДТП позивачу було заподіяну моральної шкоди яку він оцінює в 100 000 гривень. Відповідач добровільно в позасудовому порядку не відшкодовує шкоду.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 19.09.2017 року встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 09.09.2016 року. Так 09.09.2016 року об 11:30 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Volkswagen» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул. Заболотного, 79, в с. Крижанівка Комінтернівського району, Одеської області в порушення вимог п.10.2 Правил дорожнього руху України не надав перевагу у русі автомобілю «Тойота Корола» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 який рухався по головній дорозі внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, які отримали механічні ушкодження. (а.с. 8-12)

Згідно до звіту №160916 про оцінку автомобіля Toyota corolla номерний знак НОМЕР_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_5 від 16 серпня 2016 року вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля склала 15 422,53 гривні.(а.с.13-22)

Власником вищезазначеного автомобіля Toyota corolla номерний знак НОМЕР_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_5, є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 виданим МРЕВ-2 26.06.2006 року.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 та постанови Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14.09.2016 у справі N 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, беручи до уваги ті обставини, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була завдана майнова шкода у розмірі 15 422 гривні 53 копійки, суд вбачає необхідним стягнути вказану шкоду з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95( зі змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011).

Звертаючись до суду із вимогами щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100 000,00 гривень, позивач не надав до суду жодних доказів на обґрунтування понесених моральних страждань. Разом з тим суд враховує, що в наслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 потрапив у ДТП, що неодмінно тягне за собою зміну моральні переживання, на протязі тривалого часу був позбавлений змоги користуватися транспортним засобом який йому належить та на думку суду керуючись принципом розумної достатності, суд вважає за розмір відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь ОСОБА_1 в розмірі 5000,00 грн. є співмірним та адекватним.

Відмовляючи в стягненні з відповідача витрат пов'язаних з проведенням експертного дослідження пошкоджень автомобілю у розмірі 600 гривен, суд враховує, що позивачем не надано доказів сплати цієї суми(квитанцій, платіжних доручень і т.д.)

Згідно із ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Фактично так само дані питання були врегульовані ЦПК в редакції, чинній на день звернення до суду, початку її розгляду по суті.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 3, ч.8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р. Витрати на правову допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, склад та розмір витрат на правничу допомогу, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинен бути наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги і документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

Відмовляючи в цій частини позовних вимог суд виходить також і з того, що розмір судових витрат на правову (правничу) допомогу, які підлягають відшкодуванню, повинні бути - як це передбачено законом - обґрунтованими, з наведенням всіх відповідних розрахунків, з урахуванням витраченого часу на конкретні види допомоги. Позивач не виконав дані вимоги закону, не надав детального розрахунку у відповідності до вимог закону, не обґрунтував дані витрати, і крім того, не надав належних платіжних документів, а надані ним товарні чеки (ксерокопії) не відповідають вимогам щодо документів, якими мають бути підтверджені вартість правової допомоги і її оплата.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, то з відповідача на його користь підлягають стягнення понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 704,80 грн. - за задоволену вимогу щодо стягення спричиненої шкоди, а також 50 грн. (1000 грн. х 5%) за частково задоволену вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн., а всього 754,80 грн.

На підставі вищевикладеного та ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_4) суму матеріальної шкоди у розмірі 15422 (п'ятнадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_4) суму моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_4) суму судового збору розміром 754 (сімсот п'ятдесят чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н.В. Вінська