АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3911/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Скрипка О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3.07.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у порядку письмового провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 р.

в справі за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» до ОСОБА_1

про стягнення компенсації завданих збитків

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 р. задоволено позов ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» до ОСОБА_1 про стягнення компенсації завданих збитків.

Так, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» компенсацію завданих збитків в розмірі 12 753,32 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 18.01.2017 р. між ПрАТ «СК «Рідна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № АТ/14/17, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Тойота Кемри», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.6-9).

В наслідок ДТП, що сталася 2.02.2017 р. між автомобілями «Шеврове Авео», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобілем «Тойота Кемри» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 було пошкоджено застрахований автомобіль (а.с.12-13).

Страхувальник ОСОБА_2 2.02.2017 р. звернувся до ПрАТ «СК «Рідна» з заявою-повідомленням про настання страхового випадку (а.с.10).

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 13.04.2017 р. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, тобто в порушенні ПДР України, внаслідок чого сталася вищевказана ДТП (а.с.14-15).

Відповідно до звіту суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_3, виконаного на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Рідна», від 08.02.2017 р. № 3219 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Кемри», д.н.з. НОМЕР_1, складає 40 809,52 грн., вартість матеріального збитку становить 33669,05 грн. (а.с. 18-50).

10.03.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.52).

На підставі страхового акту № 4395 від 10.03.2017 р., розрахунку страхового відшкодування від 10.03.2017 р. ПрАТ «СК «Рідна» сплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 40 809,52 грн. згідно видаткового касового ордеру № 99 (а.с.53, 54, 55).

23.03.2017 р. ПрАТ «СК «Рідна» звернулася із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «СК «Арсенал», оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал» за полісом № АК/4617265, а також направила 19.05.2017 р. необхідні для проведення виплати документи (а.с.56-57, 59-60).

Згідно акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_4, виконаного на замовлення ОСОБА_2, від 07.04.2017 р. та квитанції до прибуткового касового ордеру № 407/17 від 07.04.2017 р., фактична вартість ремонту вказаного автомобіля складає 43 150,00 грн. (а.с.51).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал» від 12.06.2017 р. розмір страхового відшкодування, що було компенсовано позивачу, становить 28 056,20 грн. (а.с.61).

20.06.2017 р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу за вих. № 170/10 (3877) від 20.06.2017 р. про відшкодування завданих збитків, на яку відповідачем було надано відповідь про невизнання заявлених вимог та пропозиція про вирішення питання відшкодування збитків виключно в судовому порядку (а.с.62-63, 64).

Оцінивши встановлені по справі докази та обставини, суд обгрнутовано вважав заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Так, відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Право зворотної вимоги (регресу) особи, яка відшкодувала шкоду до винної у завданні шкоди особи та способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачено ст.ст.1191 ЦК України

Так, згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 22.1 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст.1194 ЦК України та позиції Верховного Суду України, зазначеній у постанові № 6-2878цс15 від 10.02.2016 р., до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги доводи відповідача про неправильність розрахунку позивача, оскільки, вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

До того ж, письмові докази, наданні позивачем, а саме копія звіту та копія розрахунку, відповідачем також не спростовані. Клопотань про проведення по справі експертизи відповідачем не заявлялось.

Крім того, суд правильно вважав, що у даному випадку рішення позивача про сплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 40809,52 грн., ні страхувальником, ні відповідачем в судовому порядку не оскаржувалось і предметом даного спору не було.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, суд правильно дійшов висновку що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування в межах фактично понесених витрат, що не були відшкодовані страховиком відповідача, в розмірі 12 753,32 грн.(сума сплаченого позивачем потерпілому страхового відшкодування 40 809,52 грн., сплачене ПрАТ &q?е ;СК &quuo;Арсенал&quАр; страхове відшкодування 28 056,20 грн., решта - 12 753,32 грн.).

Тому, суд обґрунтовано дійшов висновку, що ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 10.07.2018 р.

Головуючий :

Судді :