Справа № 2-3047/05
Номер провадження 4-с/404/19/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді - Бершадської О.В.,

за участі секретаря - Проскурні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк Надра, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк Надра, якою просить визнати протиправною бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що полягає у не знятті арешту в зв»язку із закінченням виконавчого провадження з майна ОСОБА_1, накладеного постановою АА 930769 державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Москалець від 07.06.2007 року; просить зобов»язати Фортечний відділ Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області зняти арешт з майна ОСОБА_1, накладеного постановою АА 930769 державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Москалець від 07.06.2007 року.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2015 року по цивільній справі №2-3047/2005 р. позов задоволено. Стягнуто із відповідача на користь позивача борг за кредитним договором. Виконавчий лист на виконання зазначеного рішення направлений для виконання до Кіровського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції і було відкрите відповідне виконавче провадження.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Москалець від 07.06.2007 року , який вже не працює у відділку , на виконання рішення Кіровського райсуду м. Кіровограда від 18.10.2005 року по цивільній справі №2-3047/2005 р. на майно скаржника накладений арешт (постанова АА 930769).

31.10.2017 року він звернувся до Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із вимогою зняти арешт з нерухомого та іншого майна, що належить йому на праві власності. Проте, листом від 15.11.2017 року №40332/13.23-35 начальник Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на вимогу відповідача повідомив про неможливість зняття арешту на майно в зв»язку із відсутністю у виконавчій службі виконавчого провадження.

За вказаних обставин, змушений звернутись до суду зі скаргою на бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В. від 24 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 11 грудня 2017 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда №249 від 07 травня 2018 року Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи , у зв»язку з тривалим перебуванням судді Мохонько В.В. на лікарняному, з можливих підстав щодо настання обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді судової справи, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи встановленого ЦПК України та відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду- призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи №2-3047/05, номер провадження 4-с/404/19/18 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа по справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитування.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи: скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2018 року справу №2-3047/05, номер провадження 4-с/404/19/18 за скаргою боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк Надра, прийнято до провадження; призначено справу до судового розгляду; витребувано із Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для залучення до справи належним чином засвідчену копію виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3047/05, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда та оригінал, для огляду в судовому засіданні.

В судове засідання скаржник надав через канцелярію суду заяву, якою просив провести розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в судове засідання не зявилися, повідомлялися належно, причини неявки суду невідомі, витребувані матеріали не надано.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог скарги, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Згідно п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2005 року по справі №2-3047/2005 року за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредитування стягнуто із ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 8 000,00 грн. боргу за договором кредитування, 5 112 грн. 00 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам, 1897 грн. 33 коп. пені за неповернення кредиту, 351 грн. 63 коп. пені за прострочені відсотки та 131 грн. 76 коп. сплаченого судового збору.

На виконання вказаного рішення суду 22.11.2005 року видано виконавчий лист /а.с. 43/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна № 103899685 від 15.11.2017 року, на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_1, накладено арешт постановою виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Москалець аа 930769від 07.06.2007 року /а.с. 6/.

31.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою, якою просив у зв»язку із закриттям виконавчого провадження стосовно нього, зняти арешт з нерухомого та іншого майна, що належить йому на праві власності, викладений постановою державного виконавця АА 930769 від 07.06.2007 року /а.с. 3/.

Листом №40332/13.23-35 від 15.11.2017 року начальник Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області повідомив, що перевіркою книг обліку виконавчих проваджень за період з 2014 року по 01.10.2017 року та даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргів, штрафів, аліментів, де боржником є ОСОБА_1, не перебувають на примусовому виконанні у відділі. Оскільки інформацію про виконавче провадження у межах якого винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження встановити неможливо, положення ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» не можуть бути застосовані /а.с.4/.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 59 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку, розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

(користування) майном, на яке накладено арешт і таке право заявника ніким не оспорюється, то заява боржника про скасування арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається,відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників,скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення,а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження,щодо якого винесено постанову про його закінчення,не може бути розпочате знову,крім випадків,передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод№ 11 (ратифікованим Законом № 475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.97) зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За положеннями ч. 1 ст.317та ч. 1 ст.319 ЦК України,власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно з ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За ч.2 ст.451 ЦПК України,у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п. 18 Постанови №6 від 7 лютого 2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Так суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Суд вважає, що дані обставини призвели до порушення прав та законних інтересів скаржника. При цьому, заінтересована особа ніяким чином не спростувала той факт, що по вказаному вище виконавчому провадженню існує у боржника заборгованість перед банком .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області та скасування арешту нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1, зокрема, квартири АДРЕСА_1, накладеного відповідно до постанови, аа 930769, 07.06.2007 року, Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.353, 447-451 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк Надра- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що полягає у не знятті арешту в звязку із закінченням виконавчого провадження з майна ОСОБА_2, накладеного постановою аа 930769 державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Москалець від 07.06.2007 року.

Зобовязати Фортечний відділ Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області зняти арешт з майна ОСОБА_1, накладеного постановою аа 930769 державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Москалець від 07.06.2007 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повне судове рішення складено 25.09. 2018 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська