Справа № 1407/2-937/11
УХВАЛА

іменем України

"23" серпня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Ротар М.М.,

при секретарі Фінько О.П.

за участю представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1,

державного виконавця Березовського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії старшого державного Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із скаргою на незаконні дії та рішення старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 та постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, в яких вказував, що 12.01.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист по справі №1407/2-937/2011 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №349 від 15.08.2008 року в розмірі 4697,97 грн. Даний виконавчий лист 01.03.2018 року було направлено до Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ для примусового виконання, який відділом ДВС згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 16.03.2018 року.

Після відкриття виконавчих проваджень, які були обєднані в зведене провадження, проведення ряду виконавчих дій, а також виведення зі зведеного виконавчого провадження двома постановами державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській ОСОБА_2 від 26 червня 2018 року виконавчі документи було повернуто стягувачу в звязку з відсутністю в боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Вказані постанови стягувачем отримано лише 26 липня 2018 року.

Проте державний виконавець не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо необхідності та встановленого строку направлення стягувачу копій постанов про відкриття виконавчого провадження, не провів необхідних виконавчих дій для виявлення доходів, майна боржника, а тому передчасно та необґрунтовано повернув виконавчий документ стягувачу.

В зв'язку з цим ПАТ «Державний ощадний банк України» просив визнати дії старшого державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 червня 2018 року, а також зобовязати Вознесенський МРВ ДВС ГТУЮ розглянути питання щодо прийняття виконавчого документу до виконання.

Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року скаргу було прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. При цьому звертав увагу суду на те, що оскаржувані дії та постанова державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі боржника ОСОБА_3, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Заслухавши пояснення представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1, представника Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження №56026466, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27 грудня 2011 року з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто 4697,97 грн. заборгованості за кредитним договором, з ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто по 4697,97 грн. заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 штрафи по 469, 79 грн. за договорами поруки, також між сторонами розподілено судові витрати.

На підставі рішення представник стягувача отримав два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором та штрафу за договором поруки, пред'явив їх до примусового виконання.

Після відкриття виконавчих проваджень, які були обєднані в зведене провадження державним виконавцем Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській ОСОБА_2 було проведено ряд виконавчих дій, зокрема щодо отримання інформації про наявність у боржника доходів та майна, а саме, згідно відповідей на запит Вознесенської ОДПІ, підрозділу Державтоінспекції, ДПСУ, згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек та акта державного виконавця у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, боржник доходів не має.

Інших дій, направлених на виявлення або актуалізацію інформації про доходи та майно боржника виконавцем не здійснювалося.

В подальшому, після виведення виконавчих проваджень зі зведеного виконавчого провадження двома постановами державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській ОСОБА_2 від 26 червня 2018 року виконавчі документи було повернуто стягувачу в звязку з відсутністю в боржника майна на яке можливо звернути стягнення. Вказані постанови стягувачем отримано лише 26 липня 2018 року.

Аналізуючи доводи та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон) та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 (далі - Інструкція).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, п. 2 розділу І Інструкції примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону, п. 1 розділу ІІ Інструкції виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч.ч. 1, 8 ст. 48 Закону).

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. (п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 37 Закону, п. 20 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

З матеріалів, долучених до скарг та матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не зясовано шляхом направлення відповідних запитів інформації щодо наявності у боржника, як фізичної особи, рахунків в банківських установах, грошових коштів на таких рахунках, не зясовано безпосередньо у боржника інформації про наявність в останньої майна та коштів, необхідних для виконання судового рішення, порушено передбачені законом строки проведення повторних перевірок з метою отримання актуальної (оновленої) інформації щодо наявності у боржника майна або грошових коштів.

Інші зазначені стягувачем порушення (не направлення державним виконавцем стягувачу копій постанов про відкриття виконавчого провадження) самі по собі не вплинули на законність дій щодо повернення виконавчих документів стягувачу, а тому не приймаються судом до уваги.

За встановлених обставин оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є необґрунтованою та передчасною, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 щодо повернення виконавчих документів стягувачу неправомірними, зобовязання Вознесенський МРВ ДВС ГТУЮ розглянути питання щодо прийняття виконавчого документу до виконання, то вони є зайвими, оскільки наслідком скасування оскаржуваних постанов є продовження здійснення виконавцем виконавчого провадження, водночас про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарг, відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. ст. 258-260, 268, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії старшого державного Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу задовольнити частково.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 червня 2018 року, винесену старшим державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 в межах здійснення виконавчого провадження №56026466 по виконанню рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором (в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» боргу за кредитним договором в розмірі 4697,97 грн.).

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя : М.М. Ротар