ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/14376/17

Провадження № 22-ц/818/83/18

26 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова,

відповідач - Пенсійний фонду України,

відповідач - Державна казначейська служба України,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене 09 серпня 2018 року о 14 годині 02 хвилини в складі судді Сиротникова Р.Є. (повний текст рішення виготовлено 16 серпня 2018 року),

у с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Позовна заява мотивована тим, що з вересня 2008 року вона перебуває на обліку в ПФУ Московського району м. Харкова та отримує пенсію державного службовця. Пенсію їй призначено на підставі довідки від 10 вересня 2008 року № 17994-04/30 про заробіток з таблицею розшифровки сум виплат заробітку, які враховуються для пенсії. У 2016 році позивачу стало відомо про те, що органи ПФУ при розрахунку середнього заробітку для нарахування пенсії враховують не всі складові заробітної плати. У лютому 2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Московського районного суду м. Харкова, в якому просила визнати протиправним рішення УПФ України в Московському районі м. Харкова від 19 січня 2017 щодо виключення з розрахунку при визначенні пенсії ОСОБА_1 суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, та зобовязати УПФ України в Московському районі м. Харкова перевести позивачу до рахування (перерахунок) пенсії державного службовця з моменту призначення пенсії, а саме з вересня 2008 року у сумі 9 841 грн. 14 коп. зі збереженням проценту нарахування пенсії на момент її виходу на пенсію (83%) та виплатити її у повному обсязі. 29 березня 2016 року Московським районним судом м. Харкова прийнято постанову про часткове задоволення позову. 30 травня 2017 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, постанову Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року по справі 643/2094/17 залишено без змін. Саме 30.05.2017 позивачу стало відомо, що ПФУ щомісяця з жовтня 2008 року незаконно не доплачував їй пенсію у сумі 340 грн. 34 коп. Тому вважає, що діями правління ПФУ та його територіального органу управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, а саме не включенням до заробітної плати таких складових, як матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати, їй було завдано матеріальних збитків у розмірі 96 011 грн. 36 коп., які полягали в нарахуванні їй щомісячної пенсії в розмірі, меншому за той, на який позивач мала право.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2018 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів неправомірних дій управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не включення матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати у виплату пенсії за період з 01 жовтня 2008 року по серпень 2016 року. Суд також вважав недоведеним і факт завдання діями або бездіяльністю відповідачів шкоди та її розміру.

В поданій 17 вересня 2018 року апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 предявлені не лише до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, а й до Пенсійного фонду України і обґрунтовані вони до кожного з відповідачів. Пенсійним фондом України було затверджено форму довідки, яка не відображає всі складові заробітної плати, на які нараховуються внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвели до того, що в період з жовтня 2008 року по серпень 2016 року з вини Пенсійного фонду України позивачу завдані збитки в розмірі 96 011 грн. 36 коп. Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права. Поведінка заподіювача шкоди може полягати не тільки в його активних діях, а й у бездіяльності. Бездіяльність визнається протиправною, якщо особа, яка зобовязана вчинити певні дії, свідомо їх не виконує. У позовній заяві ОСОБА_1 наведено наявність цих умов, однак суд першої інстанції зазначені обставини не розглянув та належної оцінки їм не надав.

23 жовтня 2018 року Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова подало відзив на апеляційну скаргу. Посилалося на законність та обґрунтованість рішення суду. Вважало, що рішення ухвалене відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно зясованих обставин у справі. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутнє рішення суду про визнання неправомірними дій Управління щодо не включення до довідки про заробітну плату для отримання пенсії ОСОБА_1 даних про розмір виплат на матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати. Апеляційна скарга не містить посилання на норми матеріального та процесуального права, що були порушені судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу Пенсійний фонд України також просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року у справі № 643/2094/17 позовні вимоги позивача про проведення перерахунку та виплати пенсій за період з вересня 2008 року по 13 серпня 2016 року залишено без розгляду. Позивач за період з жовтня 2008 року по серпень 2016 року просить відшкодувати збитки у вигляді упущеної вигоди, хоча насправді це є суми самостійно обрахованої нею недоотриманої пенсії за зазначений період. Позивач не надала жодних доказів, що підтверджують завдання шкоди Пенсійним фондом України та не зазначено жодного преюдиційного рішення, яке б підтверджувало факт наявності протиправних актів, дій чи бездіяльності саме з боку Пенсійного фонду України. Посилання на Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року у справі № 1-6/2018 є помилковим. Предметом розгляду Конституційного Суду України були положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування доходу платника податку, в тому числі сум пенсій. Предмет спору у справі за позовом ОСОБА_1 зовсім інший. Аналогічним чином є помилковим посилання на рішення Верховного Суду України від 18 травня 2016 року по справі № 6-237цс-16, оскільки у вказаній постанові різні предмет, обставини та норми законодавства, за яких суд дійшов висновку, тому відсутні підстави для врахування вищезазначеної постанови.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 з вересня 2008 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України (надалі УПФУ) в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про державну службу» (а.с. 10).

Позивач 17 січня 2017 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально- побутових питань та сум індексації заробітної плати з розрахунку 83% сум заробітної плати, з яких сплачено страхові внески відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про складові заробітної плати від 13 червня 2016 року № 14634/30-04 (а.с. 11).

Позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно довідки про складові заробітної плати рішенням, оформленим протоколом УПФУ в Московському районі м. Харкова по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 19 січня 2017 року (а.с. 14). При цьому УПФУ України в Московському районі м. Харкова зазначено, що з 01 травня 2016 року набув чинності новий Закон України «Про державну службу» №889 від 10 грудня 2015 року, яким не передбачено проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію державного службовця.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року у справі № 643/2094/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії в частині позовних вимог з вересня 2008 року по 13 серпня 2016 року залишено без розгляду. Визнано протиправним рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова від 19 січня 2017 року щодо не включення до складу середнього заробітку і донарахуванні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати. Зобовязано УПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 13 серпня 2016, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально- побутових питань, індексації заробітної плати, на підставі довідки про заробітну плату № 14634/30-04 від 13 червня 2016 року, виданої УПФ України в Московському районі м. Харкова із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення у розмірі середнього заробітку (а.с. 11).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року постанову Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року по справі № 643/2094/17 залишено без змін. (а.с. 12-14). Ця обставина визнається сторонами.

У статті 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

ОСОБА_1 пред'явлено позов саме про стягнення упущеної вигоди, у тому числі на підставі положень статті 1173 ЦК України, яка передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що сума, яка не отримана позивачкою за період з жовтня 2008 року по серпень 2016 року, є сумою недоотриманої пенсії, тобто у розумінні положень частини другої статті 22 ЦК України ця сума не є упущеною вигодою, внаслідок чого вказана норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а тому підстави для задоволення вимог позивачки про відшкодування шкоди відсутні.

Крім того зазначений спір у частині сум з серпня 2016 року вирішено судовим рішенням в адміністративній справі саме як зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, тобто як спір із суб'єктом владних повноважень, тому безпідставні доводи скарги про те, що в іншій частині недоотриманої, на думку позивачки, пенсії, слід застосовувати норми ЦК України про упущену вигоду.

Залишення Харківським апеляційним адміністративним судом постанови Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року без змін, в частині залишення без розгляду позовних вимог про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії за період з вересня 2008 року по 13 серпня 2016 року, може мати наслідком оскарження ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, а не звернення до суду з вимогами про стягнення суми недоотриманої пенсії як суми збитків завданих органом державної влади.

Доводи апелянта відносно того, що на момент призначення позивачу вперше пенсії державного службовця Пенсійним фондом України не було затверджено форми довідки про складові заробітної плати, яка повинна була включати всі складові заробітної плати, в тому числі і додаткові її складові, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Під час розгляду справи № 643/2094/17 сторонами не заперечувалось, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення та індексації не були враховані до заробітної плати, з якої обчислювався розмір пенсії позивачу при призначені пенсії.

Вказана обставина була перевірена та встановлена постановою Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року.

Московський районний суд м. Харкова з урахуванням вимог позивача ухвалив судове рішення, яким задовольнив вимоги ОСОБА_1, але як вже зазначалось частково, лише з 13 серпня 2016 року.

Докази, які б підтверджували завдання ОСОБА_1 шкоди Пенсійним фондом України, або його протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів для затвердження форми довідки, яка відображала б усі складові заробітної плати станом на вересень 2008 року, матеріали справи не містять.

Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16, не може бути врахований судом в даній справі, оскільки фактичні обставини справи, в якій він зроблений, є іншими.

Доводи апеляційної скарги, що рішення не містить обґрунтування всіх обставин зазначених позивачем в обґрунтування позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки у пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (Заява N 4909/04) від10 лютого 2010 року зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року).

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_3