ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 640/4342/18

провадження № 22-ц/818/371/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

імя (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2018 року в складі судді Садовського К.С.,

у с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 7 682 грн. 30 коп.

Позов мотивовано тим, що сторони є батьками - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на доньку в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Однак, ОСОБА_2 аліменти не сплачував , у звязку з чим утворилася заборгованість в розмірі 24 025 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком, наданим Київським відділом державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі Київський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області) від 12 лютого 2018 року № 4374.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 7 682 грн. 30 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з частино 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. На підтвердження заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів позивач надала розрахунок Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області, що суд вважає належним доказом в даній справі. На підставі норм статті 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів утворилася із вини ОСОБА_2 суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

20 червня 2018 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що період зазначений в довідці Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області від 12 лютого 2018 року № 4374, та за яким позивачем було нараховано пеню, не відповідає дійсності, оскільки рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року по цивільній справі № 640/8495/15 вже було нараховано пеню за період з червня 2014 року по березень 2015 року. На даний час рішення виконано в повному розмірі. Таким чином, представник відповідача вважає, що суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 подвійну суму неустойки (пені), оскільки розрахунок позивача був проведений за один і той же період. В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 не заперечував проти розміру заборгованості, нарахованої державним виконавцем, однак заперечував з приводу нарахування неустойки (пені) за період з квітня 2013 року по січень 2018 року, що судом не було взято до уваги.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2018 року в складі судді Бурлаки І.В. відкрито апеляційне провадження по даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області 27 вересня 2018 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників за наявними в ній матеріалами.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, згідно з довідкою Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області від 12 лютого 2018 року № 4374 станом на 31 січня 2018 року борг ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з квітня 2013 року по січень 2018 року становить 24 025 грн. 55 коп. Вона скористалась своїм правом та здійснила розрахунок розміру пені за правилами статті 196 СК України, тобто з дня прострочення сплати аліментів.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі пункту 1 частини 4 статті 274 та частини 3 статті 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що сторони є батьками - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, з 19 квітня 2013 року та до її повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_5 від 28 липня 2014 року відкрито виконавче провадження № 45209524 з примусового виконання виконавчого листа № 642/3371/13-ц, виданого 25 листопада 2013 року Ленінським районним судом м. Харкова.

ОСОБА_2 аліменти не сплачував, у звязку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 24 025 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком № 45209524, наданим Київським ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області від 12 лютого 2018 року (а. с. 9 - 11, 15).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти, у звязку з чим утворилася заборгованість.

Оскільки заборгованість по аліментам утворилась з вини ОСОБА_2, суд першої інстанції відповідно до вимог статті 196 СК України обгрунтовано стягнув неустойку за прострочення сплати аліментів.

Однак з висновком суду щодо визначення розміру неустойки та періоду, за який вона нараховувалась погодитись не можна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 представник ОСОБА_2 зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року по цивільній справі № 640/8495/15 вже було нараховано неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 000 грн., за період з 19 квітня 2013 року по 31 березня 2015 року.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд першої інстанції в порушення норм статті 61 Конституції України задовольнив позов ОСОБА_1 в повному обсязі, чим допустив подвійне стягнення з ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів за один і той же період, а саме за період з 19 квітня 2013 року по 31 березня 2015 року.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку про стягнення пені за прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів за період з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2018 року в розмірі 5 470 грн. 30 коп., виходячи із наданого позивачем розрахунку.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).

У звязку з викладеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

З урахуванням пропорційності до задоволених позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 503 грн. 42 коп., виходячи із розрахунку: 7 682 грн. 30 коп. (заявлені позивачем вимоги) : 5 470 грн. 30 коп. (задоволені позовні вимоги) = 1, 40 частина задоволених вимог; 704 грн. 80 коп. : 1,40 = 503 грн. 42 коп.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 1 057 грн. 20 коп., що документально підтверджено оригіналом платіжного доручення № 1_12 від 05 вересня 2018 року (а. с. 71).

У звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 необхідно компенсувати частину понесених судових витрат за рахунок держави - 7 682 грн. 30 коп. (заявлені позивачем вимоги) : 2 212 грн. (задоволені позовні вимоги) = 3, 47 частина задоволених вимог; 1 057 грн. 20 коп. : 3, 47 = 304 грн. 66 коп.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 198 грн. 76 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2018 року скасувати та постановити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2018 року в розмірі 5 470 грн. 30 коп. (пять тисяч чотириста сімдесят грн. 30 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 198 грн. 76 коп. (сто девяносто вісім грн. 76 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_6