Справа № 209/663/18
Провадження № 2/209/687/18
14 серпня 2018 року м. Кам?янське
Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ковальової А.Б.,
за участі секретаря Полухіної Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам'янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -
ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 жовтня 2016 року відповідачка під розписку позичила у нього гроші у розмірі 180000 грн., які зобовязалась повернути до 16 грудня 2017 року. Однак відповідачка ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобовязання.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов (а.с.24).
Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать довідки про доставлення смс-повідомлень (а.с.23, 27), а також судові повістки, які повернулись до суду із відміткою підприємства поштового звязку про невручення через закінчення терміну зберігання (а.с. 28, 32), про причини неявки в судове засідання не повідомила, будь-яких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що незважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судової кореспонденції у вигляді судової повістки, зазначене поштове відправлення відповідачкою отримано не було. Відмову від отримання такої поштової кореспонденції суд розцінює як належне повідомлення відповідачки про день та час розгляду справи по суті. Відзиву на позовну заяву та заяв з запереченнями відповідачкою до суду не подано.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст.280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень, яку зобовязалась повернути до 16 грудня 2017 року, про що видала йому власноруч написану розписку (а.с.14).
Зі змісту вказаної розписки вбачається, що відповідач зобовязався повернути вказану грошову суму до 16 грудня 2017 року.
Суд зазначає, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Доказів повернення вказаної грошової суми суду не надано.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Ч.2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач прийняв позику, та був зобовязаний повернути таку позику у визначений договором строк.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ч.1 ст.530 ЦК України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. В даному випадку в наявності всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, а тому за вказаних обставин та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення в межах заявлених позовних вимог з відповідачки суми грошових коштів, що були отримані нею згідно боргової розписки у розмірі 180000 грн. 00 коп.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 має бути стягнуто сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розімірі 1800,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 280, 281 ЦПК України, суд,
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.
4. Повне судове рішення складене 23 серпня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А.Б. Ковальова