Справа № 236/738/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участюсекретаря Олійник С.М.,

представника служби у справах дітей Павленко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом Орану опіки та піклування Маріупольскої міської ради в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відібрання неповнолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

29.03.2018 до суду надійшла позовна заява Орану опіки та піклування Маріупольскої міської ради в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відібрання неповнолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову позивачем зазначено, що ОСОБА_4 має неповнолітню доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25.11.2016 була виявлена неповнолітня ОСОБА_3, яка залишилася без батьківського піклування. Батько дитини, ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_2; мати дитини, ОСОБА_4, не виконує батьківські обов'язки з причин, які неможливо з'ясувати, у зв'язку з її перебуванням в районі проведення АТО. Згідно пп.11п.24 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, батьки яких не виконують свої обов'язки з виховання та утримання дитини з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку із перебуванням батьків на тимчасово окупованій території або в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується актом, складеним службою у справах дітей. 25.11.2016 службою у справах дітей по Кальміуському району в присутності співробітника територіального підрозділу державної міграційної служби та представника органу внутрішніх справ було складено акт про виявлення дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування. Неповнолітня ОСОБА_3 повідомила, що її мати, ОСОБА_4, залишилася проживати за адресою: АДРЕСА_2. Матір ніякої допомоги їй не надає, життям та здоров'ям не цікавиться, зв'язок з матір'ю відсутній. Документ, що підтверджує особу (паспорт) матері, ОСОБА_4, відсутній. Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, управлінням соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради взята на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1.Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 06.12.2016 № 228 «Про надання неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» неповнолітній надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 06.12.2016 № 227 «Про влаштування неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до державного закладу на постійне повне державне забезпечення» неповнолітня влаштована до державного закладу на постійне повне державне забезпечення. На теперішній час дитина знаходиться в Маріупольському вищому металургійному професійному училищі. Після складання акту про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування, а саме з 25.11.2016 минув один рік. Матір дитини, ОСОБА_4, в м.Маріуполі не з'явилася, на зв'язок з дитиною не вийшла, ніякої допомоги не надала, життям та здоров'ям дитини не цікавилась. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв'язку з чим зв'язатися та з'ясувати місце находження ОСОБА_4 неможливо.На комісії з питань захисту прав дитини 18.01.2018 розглядалося питання про доцільність (недоцільність) відібрання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у матері, ОСОБА_4, без позбавлення її батьківських прав. В результаті розгляду було вирішено звернутися до суду з заявою про відібрання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у матері, ОСОБА_4, без позбавлення її батьківських прав.Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 усіх видів її заробітку до її повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особистий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні «Ощадбанк»(а.с.2-4).

Представник позивача Орану опіки та піклування Маріупольскої міської ради, діюча на підставі довіреності Павленко С.М., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Крім того суду повідомила, що на теперішній час ОСОБА_3 досягла повноліття, з 01.09.2016 продовжує навчання в Маріупольському вищому металургійному професійному училищі на денній формі навчання, знаходиться на повному державному забезпеченні; в зв'язку з наданням ОСОБА_3 статусу дитини позбавленої батьківського піклування просить суд відібрати ОСОБА_3 від матері ОСОБА_4, без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти до повноліття дитини.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223 ЦПК України , вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Неповнолітня ОСОБА_7, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, батьками дитини записано: мати ОСОБА_4, батько ОСОБА_8(а.с.26).

У відповідності до акту про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування від 25.11.2016, встановлено, що 25.11.2016 виявлена дитина, яка залишилася без батьківського піклування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; перелік документів які є у дитини:свідоцтво про народження, ІПН, паспорт, свідоцтво про смерть батька, дитину виявлено за адресою: АДРЕСА_1, місце проживання дитини на тимчасово окуповані території або в районі проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_2; обставини, що спричинили переміщення з тимчасово окуповані території або в районі проведення антитерористичної операції: смерть батька ІНФОРМАЦІЯ_2, мати- не виконує батьківські обов'язки з причин, які неможливо з'ясувати, у зв'язку з її перебуванням в районі проведення АТО; відомості про батьків дитини: мати ОСОБА_4, зі слів дитини(а.с29).

ОСОБА_8, батько ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Кіровському районі м. Донецька(а.с.30).

Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 12.03.2010 за адресою: АДРЕСА_2(а.с.27). Відповідно до довідки від 30.09.2016 № , взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання /перебування якої за адресою: АДРЕСА_1(а.с.31).

Відповідно до Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 06.12.2016 № 227, № 228 неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та неповнолітня влаштована до державного закладу на постійне повне державне забезпечення(а.с.37,39).

На теперішній час ОСОБА_3 з 01.09.2016 продовжує навчання в Маріупольському вищому металургійному професійному училищі на денній формі навчання.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України, встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

В ході судового розгляду цивільної справи, судом досліджені письмові докази, додані до позовної заяви, вислухавщи представника позивача, яле жодних будь-яких доказів, які б підтверджували наявність підстав для відібрання дитини від батьків не встановлено.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення осіб батьківських прав та/або відібрання дітей від батьків судам необхідно з'ясовувати конкретні обставини ухилення батьків від виконання своїх обов'язків та якими доказами вони підтверджуються.

Європейський суд з прав людини у рішення по справі «Савіни проти України» підкреслив, що при вирішенні питання про відібрання дітей від батьків необхідно чітко встановити, чим зумовлено незадовільність виховання дітей; чи є такі дії єдиним безальтернативним вирішення цієї проблеми та чи є достатньо виправданим таке серйозне втручання в сімейне життя.

Відібрання дітей у батьків є одним із крайніх заходів впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При цьому, ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

На підтвердженя позовних вимог щодо ухилення від виконання батьківських обов*язків відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір*ю ОСОБА_4, позивачем зазначено, що остання перебуває в районі проведення АТО, в м. Донецьк, де вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Будб-яких інших доказів на підтвердження систиматичного невиконання обов*язку матері турбуватися за дитиною, в чому саме він виражається, та чим саме зашкоджає дитині до суду не надано та суду не доведено.

27.09.2018, тобто на час ухвалення рішення суду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, досягла повноліття, а тому суд вважає, що відсутній предмет спору щодо відібрання неповнолітньої дитини.

Згідно вимог статей 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що при вирішенні питання про відібранні дитини від матері не позбавляє її обов'язку утримувати доньку та враховуючи, що ОСОБА_3 перебуває на повному державному забезпеченні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2018(ст.191 СК України) і до досягнення дитиною повноліття, по 24.06.2018.

За умовами ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 77-83, 89, 95, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268,ст.ст. 150, 152, 155, 164,170, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Орану опіки та піклування Маріупольскої міської ради в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, аліменти на користь та на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, у розмірі ? частини усіх видів її заробітку(доходу), щомісячно, з 29.03.2018 до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири грн. 80 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 02.10.2018.

Суддя -