Справа № 452/2293/18
У Х В А Л А

04 жовтня 2018 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Сенечина В.М.,

з участю секретаря Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду про стягнення алументів посилаючись на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14 жовтня 2005 року по 11 вересня 2017 року. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року їх шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після припинення сімейно-шлюбних відносин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо. Разом з ОСОБА_2 проживають і неповнолітні діти.

Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2017 року стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2017 року, до досягнення ними повноліття.

Самбірським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист та переданий у виконавчу службу для примусового виконання рішення суду.

Як зазначає заявник, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 грудня 2017 року в с. Ваньовичі Самбірського району Львівської області, він став інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою міжрайонної спеціалізованої травматологічної МСЕК серії 12 ААА № 660904 від 5 травня 2018 року. Із даної довідки відомо, що

ОСОБА_1 є інвалідом першої групи, за станом здоровя є непрацездатним та потребую сторонньої допомоги.

З часу коли сталася дорожньо-транспортна пригода суттєво змінився його матеріальний стан, погіршився стан здоров'я, він потребує стороннього догляду, продовжує проходити курси лікування, станом на теперішній час у нього не має жодних доходів.

Заявник зазначає, що за станом здоровя він не працює і не має ніяких стабільних доходів, якими можна б було сплачувати аліменти. У даний час перебуває виключно на утриманні батьків, які витрачають свої кошти на придбання ліків для лікування.

На переконання ОСОБА_1, за таких обставин неможливо виконати рішення суду про стягнення аліментів.

ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, у судове засідання не зявився.

ОСОБА_2 подала до суду заперечення та просила відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення.

Зясувавши усі обставини, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 4 ст. 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»,задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин і не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили.

Заявник посилається на те, що підставою для відстрочення виконання рішення суду є суттєва зміна його матеріального стану, погіршення стану здоровя, зокрема отримання інвалідності, потреба у сторонньому догляді та у звязку із цим - відсутність доходів.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав суду доказів щодо розміру його доходів, наявність чи відсутність нерухомого та рухомого майна та коштів на банківських рахунках, наявність чи відсутність транспортного засобу, про розмір пенсії. Крім того, заявник не обґрунтував чому саме відстрочити виконання рішення необхідно терміном на один рік, його заява не містить належного обґрунтування, які саме виключні обставини існуватимуть протягом цього часу, коли вони зникнуть і як вплинуть на можливість виконання рішення суду.

Судом враховано, що спір про стягнення аліментів виник з вини заявника, оскільки він не виконував свого батьківського обовязку щодо утримання дітей та наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла ще до 26 грудня 2017 року.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини і держави-учасниці зобовязані забезпечити такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

ОСОБА_1 відповідальний за належний фізичний і духовний розвиток власних дітей, який є неможливим без гідного матеріального забезпечення їх, підстави для відстрочення виконання рішення про стягнення аліментів - відсутні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 263, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення на один рік виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2017 року, до досягнення ними повноліття відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя