Справа № 303/3848/18
2/303/1766/18
ряд. стат. звіту - 49
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

27 серпня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Довжанин В.М.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31 березня 2015 року між нею (ОСОБА_2І.) та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб та зареєстрований виконавчим комітетом Лавківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, за актовим записом №01. Під час даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, починаючи з осені 2016 року шлюбні відносини між ними припинені і спільне господарство не ведуть, оскільки у них різні погляди на життя та відсутнє порозуміння, у зв'язку з чим між ними виникали конфлікти та непорозуміння. У свою чергу син ОСОБА_5 зареєстрований та проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні, в той же час відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання сина. Тому на підставі вищенаведеного, вона (ОСОБА_2І.) звертається до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн.. щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Позивач - ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №152747 виданого повторно виконавчим комітетом Лавківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області виконкомом 14 серпня 2017 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстровано шлюб 31 березня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №01 (а.с.5).

У сторін по справі народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №391341 виданого повторно виконавчим комітетом Лавківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 11 серпня 2017 року (а.с.8).

Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

-2-

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень.

Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1200 грн., яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ню повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що дитина у будь-якому випадку повинен бути захищений та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача ОСОБА_3, як батька утримувати та надавати доньці матеріальну допомогу.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 9, 141, 151, 180, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

-3-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_2, 04 липня 1987 року народження, ідентифікаційний код - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, поштовий індекс - 89635.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код - НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, поштовий індекс - 89633.

Головуючий В.М.Довжанин