Справа № 392/954/17
Провадження № 2/392/56/18
МАЛОВИСКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Касьян З.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, вимагаючи зобовязати відповідача в строк десять календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ним 14 червня 2017 року недостовірну інформацію шляхом оголошення на зборах громадян та через районну газету «Маловисківські вісті». Крім того, позивач вимагає стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 3000 гривень та судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 14 червня 2017 року близько 11 години відповідач ОСОБА_3 у присутності великої кількості (близько 50 осіб) мешканців с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, виступаючи публічно, поширив неправдиву інформацію, яка принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача наступного змісту: 1) позивач ОСОБА_1 культивувала пшеницю фермера ОСОБА_5; 2) позивачеві «по блату» сільська рада дала 10 гектарів землі. Позивач вважає зазначені відомості неправдивими, вказуючи на те, що вона є головою громадської організації «Єдність села Злинки», працює вчителем на протязі багатьох десятків років, жодного разу не притягувалась до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності, неодноразово була відзначена грамотами і подяками органів місцевого самоврядування та Міністерства освіти і науки України. Тому, позивач вважає, що відповідач зобовязаний спростувати недостовірну інформацію і відшкодувати моральну шкоду.

Представник відповідача надала письмові пояснення, вимагаючи відмовити позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на положення статей 32, 34, 68 Конституції України, пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», статті 30 Закону України «Про інформацію», статті 277 ЦК України та практики Європейського суду з прав людини. У письмових поясненнях представник відповідача вказала, що позивач є депутатом сільської ради публічною особою. Межа допустимої критики щодо політичного діяча чи публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Відповідачем на зборах селян була дотримана межа допустимої критики з використанням оціночних суджень по відношенню до особи позивача.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено обставини (факти), якими обгрунтовуються позовні вимоги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є депутатом Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, головою громадської організації «Єдність села Злинки», працює вчителем Злинської загальноосвітньої школи № 2 І-ІІІ ступенів Маловисківської районної ради Кіровоградської області.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників справи та матеріалами справи, а саме світлокопіями трудової книжки серії БТ-ІІ № 0109337, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і Статуту громадської організації «Єдність села Злинки».

14 червня 2017 року біля приміщення Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області відбулись збори мешканців села, на яких були присутні позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3, що підтверджується поясненнями учасників справи, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, електронним доказом інформацією в цифровій формі, що міститься на диску CD-R № 07065107, з відеозаписом зборів мешканців с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила наступні факти: вона у володінні має 2 га землі і жодного разу не була присутня на полі, на якому культивували пшеницю; позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_3 в присутності людей сказав, що вона культивувала пшеницю; вона не орендує інших земельних ділянок; мешканці села ведуть розмови про те, що вона володіє іншими земельними ділянками; позивач є депутатом Злинської сільської ради з жовтня 2016 року; її чоловік у власності має земельний пай площею 5, 15 га; на зборах вона була присутня з 11 години, поряд з нею стояв відповідач ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що в с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області біля приміщення сільської ради зібрався колектив людей і розглядали земельні питання. Він був присутній, як керівник самооборони с. Злинка, тому що надійшла інформація про можливий конфлікт. Були присутні і працівники поліції. Свідок чув, що ОСОБА_3 кричав в сторону Аристенко і звинувачував її у тому, що вони поділили землю. Після того, як він зробив ОСОБА_3 зауваження, той сказав, що він і Тоцький охороняли у той час, як дискували пшеницю, що з ним поділилися землею.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 14 червня 2017 року він був присутній на зібранні мешканців села Злинка. ОСОБА_3 стояв на порозі біля сільської ради. Він чув, як ОСОБА_3 кричав за землю, що її дискували; що депутати знали про те, що дискують пшеницю. Свідок вказав на те, що позивач ОСОБА_1 є депутатом. ОСОБА_3 казав про те, що депутати знали про наміри дискувати пшеницю. Свідок зазначив, що він особисто не чув як ОСОБА_3 звинувачував особисто Аристенко.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що в селі Злинка відбулися несанкціоновані збори і він на них виступав. На зборах він чув багато питань, але про те, що Аристенко культивувала пшеницю - не чув.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що на зборах він не чув негативні висловлювання ОСОБА_3 на адресу Аристенко. Свідок зазначив, що на зборах люди виступали проти того, що земельні ділянки відділи в користування Яришу. Свідок зазначив, що ОСОБА_3 не поширював інформацію про те, що Аристенко культивувала чужу пшеницю та що їх «по блату дали 10 га землі».

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що вона була присутня на зборах і стояла біля ОСОБА_1 у першому ряду. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_1 і почав їй говорити, що він бачив, як її автомобіль, що вона їздила по полю; що вона заволоділа 10 га землі.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_9 допитані за клопотанням позивача ОСОБА_1

Електронний доказ інформація, що міститься на диску CD-R № 07065107, з відеозаписом зборів мешканців с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, не підтверджує обставин, які викладені у позовній заяві, що відповідач ОСОБА_3 у присутності великої кількості мешканців с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, виступаючи публічно, поширив неправдиву інформацію про те, що позивач ОСОБА_1 культивувала пшеницю фермера ОСОБА_5 і що позивачеві «по блату» сільська рада дала 10 гектарів землі.

На підтвердження своїх вимог позивач надала копії документів: паспорта та довідки про ідентифікаційний номер, трудової книжки, реєстраційної довідки та Статуту громадської організації «Єдність села Злинки».

Між тим, відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що на зборах його слова були такі: «Депутатський корпус знав, що будуть дискувати пшеницю і чому нічого не зробив? Всі депутати знали. Це рішення було прийняте на сесії сільської ради». Він не казав, що безпосередньо ОСОБА_1 дискувала поле; приїхала ОСОБА_11 і почала просити, щоб не дискували пшеницю, а щоб краще дискували соняшник.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно положень статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами першою і другою статті 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Статтями 11, 15 ЦК України визначено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Аналіз вищезазначених правових норм вказує на те, що для вирішення питання про визнання поширеної інформації недостовірною необхідно визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Спростованню підлягає інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб'єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Оцінюючи в сукупності докази, які досліджені у судовому засіданні, а саме показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, інформацію, що міститься на диску CD-R № 07065107 з відеозаписом зборів мешканців с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області та факти, які визнав відповідач ОСОБА_3 про те, що на зборах він говорив: «Депутатський корпус знав, що будуть дискувати пшеницю і чому нічого не зробив? Всі депутати знали. Це рішення було прийняте на сесії сільської ради»; він не казав, що безпосередньо ОСОБА_1 дискувала поле - суд дійшов висновку про те, що на зборах мешканців с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, які відбулись 14 червня 2017 року, відповідач ОСОБА_3 висловлював оціночні судження, які не підлягають спростуванню.

За змістом рекомендацій у Резолюції 1165 Парламентської ОСОБА_12 Європи про право на недоторканність приватного життя публічна особа відкрита для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, ніж щодо приватної особи.

Позивач ОСОБА_1 є публічною особою депутатом Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, головою громадської організації «Єдність села Злинки», тому інформація про її майновий стан, добросовісне виконання посадових обов'язків становить підвищений громадський інтерес.

Обставини, які викладені в письмових запереченнях (поясненнях) відповідача і його представника підтверджуються показаннями свідків та відеозаписом, дослідженим у судовому засіданні.

Тому, для задоволення позову про спростування недостовірної інформації і стягнення моральної шкоди відсутні законні підстави.

Керуючись статтями 264, 265 ЦПК України,

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1, вул. Привокзальна, 250 в с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, паспорт громадянина України ЕА 369644, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_3, вул. Привокзальна, 189а в с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, паспорт громадянина України ЕА 788804, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Головуючий суддя