Справа № 157/398/15-ц
Провадження №2/157/7/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

14 квітня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ОСОБА_7), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 32 258,64 доларів США.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору №VOKVGI від 28 січня 2008 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 150 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 січня 2018 року.

За заявою ОСОБА_4 від 28 липня 2008 року вказаний кредитний договір переведено з валюти гривня у валюту долар США, у звязку з чим розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 31 677,08 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку за кредитом.

ОСОБА_4 взяті на себе зобовязання своєчасно не виконала, внаслідок чого станом на 27 березня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 32 258,64 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязання за вказаним вище кредитним договором 28 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки.

Письмову вимогу, що була предявлена до боржника та поручителя, про необхідність виконання зобовязань за кредитним договором відповідачі проігнорували.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №VOKVGI від 21 січня 2008 року в розмірі 32 258,64 доларів США, що за курсом 23,51 грн. за 1 долар відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 27 березня 2015 року складає 758 400,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 28 336,73 доларів США, заборгованості по відсотках 2 056,48 доларів США, заборгованості по комісії 170,65 доларів США, заборгованості по пені 148,53 доларів США, штрафу (фіксована частина) 10,63 доларів США, штрафу (процентна складова) 1 535,62 доларів США. Крім того, просить стягнути солідарно із відповідачів судові витрати по справі.

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та пояснили, що ОСОБА_4 при укладанні кредитного договору була ознайомлена з умовами надання кредиту та порядком його погашення. Кошти в сумі 150 000 грн. відповідач отримала у повному обсязі. Пізніше, за її заявою були змінені умови кредитного договору, а саме валюта грошового зобовязання гривня замінена на долар США. 16 вересня 2008 року ОСОБА_4 вперше порушила графік погашення кредиту. Згодом 08 серпня 2011 року та 07 лютого 2013 року із ОСОБА_4 двічі укладалися додаткові угоди, за умовами яких уточнювалася сума заборгованості, порядок її погашення та списувалася пеня. Вважають недопустимими доказами висновки судово-економічної експертизи від 21 вересня 2015 року та повторної судово-економічної експертизи від 13 вересня 2018 року, оскільки експерт у порушення пункту 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень у підсумковій частині висновків дав відповіді на поставлені в ухвалі суду питання незважаючи на відсутність документального підтвердження розрахунку заборгованості первинними документами бухгалтерського обліку. В такому випадку експерт мав діяти відповідно до пункту 2.2 Інструкції, а саме повідомити в письмовій формі орган, який призначив експертизу, про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи. Натомість експерт вдався до оцінки законності дій Банку, що є неприпустимим. Також вказали, що сума заборгованості за кредитним договором розрахована, виходячи з умов додаткових угод, відповідно до яких ОСОБА_4 погодилася із зазначеною в них сумою заборгованості. Вважають, що дана сума підтверджується належно проведеним розрахунком, а тому просять позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_4, її представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали. Пояснили, що сума заборгованості за кредитним договором, що вказана в наданому Банком розрахунку, є значно завищеною, її розмір не підтверджується належними доказами, зокрема первинними документами бухгалтерського обліку. Сума заборгованості була меншою ніж сума, за яку була придбана іноземна валюта. В розрахунку заборгованості відображено нараховування пені у періоди, коли заборгованості не існувало. Сам розрахунок містить велику кількість арифметичних неточностей, які представники позивача пояснити не можуть. Зарахування коштів здійснювалося зі значним запізненням, що привело до штучного виникнення заборгованості. Ненадання експерту за його клопотанням оригіналів документів бухгалтерського обліку свідчить про те, що ОСОБА_7 свідомо приховує допущені ним порушення при обрахунку заборгованості. На час розгляду даної справи відповідачі повністю погасили кредит, а тому просять відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги не визнав.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 28 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_4 був укладений договір про іпотечний кредит № VOKVGI (т. 1 а.с. 12-14). Відповідно до умов цього договору ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 150 000 грн. на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 січня 2018 року.

На підставі заяви ОСОБА_4 від 28 липня 2008 року (т. 1 а.с. 15) оплату боргу по вказаному договору переведено з валюти гривня у валюту долар США, у звязку з чим розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 31 677,08 доларів США.

01 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода № VOKVGI до вищевказаного договору про іпотечний кредит (т. 1 а.с. 17-19). Зокрема, відповідно до п. 8 додаткової угоди позивач зобовязувався надати ОСОБА_4 кошти на строк з 01 серпня 2008 року по 01 січня 2018 року включно у вигляді строкового кредиту в розмірі 31 677,08 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою відсотків у розмірі 1.17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного договору. Також погоджено, що станом на 01 серпня 2008 року залишок заборгованості по вищезгаданому договору про іпотечний кредит складає 146 981,65 грн., що еквівалентно 31 677,08 доларам США.

08 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит (т. 1 а.с. 57-58), згідно з якою сторони домовилися зменшити суму заборгованості, яка виникла в період з 03 серпня 2011 року, на 13,16 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 13,16 доларів США. Щомісяця, в період сплати, починаючи з 03 серпня 2011 року ОСОБА_4 повинна надати позивачу кошти (щомісячний платіж) у сумі 673,20 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

В разі порушення ОСОБА_4 строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, згідно зі статтями 212, 611, 651 ЦК України сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, плата за кредитом нараховується Банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому позичальник за весь період неналежного виконання зобовязань по сплаті вказаної плати сплачує Банку неустойку: - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобовязання по сплаті плати за кредитом. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату сплати.

Банк обумовлює, що на період неналежного виконання позичальником зобовязань по сплаті плати за цим кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагород, передбачених договором, здійснюється зменшення розміру плати за кредитом до суми фактично сплаченої позичальником.

Згідно зі статтями 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у графіку погашення кредиту за цим договором, понад 1460 днів щодо зобовязань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитним договором, починаючи з 1461 дня порушення вважається простроченою.

Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 років.

Всі інші умови договору лишаються незмінними.

Згідно з додатковою угодою від 07 лютого 2013 року до кредитного договору №VOKVGI від 28 січня 2008 року (а.с. а.с. 61-62) сторони домовилися внести наступні зміни:

- суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 477,01 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 477,01 доларів США;

- згідно зі статтями 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених у графіку погашення кредиту понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 477,01 доларів США.

Пункт 8.1 договору викладено в наступній редакції: ОСОБА_7 зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № 4772 на строк з 01 серпня 2008 року до 01 березня 2023 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії кредиту в розмірі 41 937,30 доларів США на наступні цілі: на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3,00% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з «28» по «28» число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, починаючи з 07 лютого 2013 року, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 537,34 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Погашення кредиту проводиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (Додаток № 1). Додаток №1 викласти в новій редакції, який є невідємною частиною цієї додаткової угоди. Погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється згідно графіку погашення кредиту.

Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 років.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила факт підписання вказаних вище угод та добровільність їх укладення.

В забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит 28 січня 2008 року з відповідачем ОСОБА_6 був укладений договір поруки № VOKVGI (т. 1 а.с. 20-21), згідно з яким останній зобовязався відповідати перед позивачем солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_4 усіх її зобовязань за договором про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення цього договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач, вважаючи, що відповідач ОСОБА_4 порушила умови договору про іпотечний кредит від 28 січня 2008 року та умови укладених до нього додаткових угод, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 32 258,64 доларів США, що за курсом Національного банку України на час предявлення позову: 23,51 грн. за 1 долар США становить 758 400,70 грн., звернувся до суду з даним позовом. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема факту існування заборгованості та її розміру, ОСОБА_7 надав розрахунок заборгованості за договором про іпотечний кредит станом на 27 березня 2015 року (т. 1 а.с. 4-8), а також поденний розрахунок заборгованості за цим договором (т. 3 а.с. 94-116).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані суду розрахунок заборгованості за договором про іпотечний кредит та поденний розрахунок заборгованості, якими позивач підтверджує факт наявності в ОСОБА_4 заборгованості перед Банком, не є належними, достовірними та достатніми доказами в даній справі, оскільки хоча й містять інформацію щодо предмета доказування, однак суперечать іншим доказам у справі.

Так згідно з додатковою угодою до договору про іпотечний кредит від 01 серпня 2008 року за заявою ОСОБА_4 була змінена валюта кредитування з гривні на долар США. За умовами даної угоди сума тіла кредиту змінилася зі 150 000 грн. на 31 667,08 доларів США, що відображено в розрахунку заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 4). У цьому розрахунку також вказано, що станом на 01 серпня 2008 року, тобто на день укладення додаткової угоди, в ОСОБА_4 існує заборгованість по відсотках у сумі 408,50 доларів США, яка згідно цього ж розрахунку була повністю погашена позичальником 05 серпня 2008 року. Проте згідно іншого розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 5) станом на 05 серпня 2008 року в ОСОБА_4 наявна заборгованість по відсотках в сумі 49,42 доларів США.

Крім того, згідно зі згаданим вище розрахунком заборгованості станом на 28 серпня 2008 року відповідачу нараховані відсотки на поточну заборгованість в сумі 284,15 доларів США, які разом із заборгованістю по відсотках станом на 05 серпня 2008 року в сумі 49,42 доларів США вона погасила згідно графіка погашення кредиту в день сплати щомісячного платежу 28 серпня 2008 року, а саме 333,56 доларів США. Незважаючи на це в наступному звітному періоді відповідачу нарахована пеня в сумі 18 доларів США. Підстави для нарахування цієї пені та її розмір представники позивача в судовому засіданні належним чином не обґрунтували. При цьому в поденному розрахунку заборгованості за кредитом (т. 3 а.с. 94) дана величина взагалі не відображена.

За умовами додаткової угоди від 08 серпня 2011 року (т. 1 а.с. 57) була змінена редакція п. 8.1 договору про іпотечний кредит, а саме встановлено розмір щомісячного платежу 673,20 доларів США, при цьому тіло кредиту не мінялося 31 667,08 доларів США. Однак із розрахунку заборгованості вбачається, що величина тіла кредиту (сальдо поточне), яке станом на день укладення додаткової угоди з урахуванням сплачених сум становило 26 389,74 доларів США, збільшилося до 31 425,75 доларів США (т. 1 а.с. 6, т. 3 а.с. 103 зворот).

Відповідно до умов додаткової угоди до кредитного договору від 07 лютого 2013 року (т. 1 а.с. 61), крім іншого, ОСОБА_7 зобовязався надати ОСОБА_4 кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 41 937,30 доларів США, зарахувавши їх на відповідний рахунок. Однак у матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_4 такої суми коштів. Не відображено цього й у розрахунку заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 7). Сума, на яку збільшилося тіло кредиту, навіть з урахуванням поточної заборгованості не відповідає сумі кредиту, яку мала отримати позичальник.

У відповідності до частин 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, не довів тієї обставин, що відповідачі мають заборгованість зі сплати по іпотечному кредитному договору № VOKVGI, оскільки не надав суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували як заборгованість по тілу кредиту, так і заборгованість по відсотках і пені. Надані Банком розрахунки не підтверджують вказану в позовній заяві суму заборгованості в розмірі 32 258,64 доларів США.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі, якщо для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Суд, двічі призначивши в даній справі судово-економічні експертизи (т. 2 а.с. 2, т. 3 а.с. 192), не отримав жодного висновку, яким би підтверджувалася сума заборгованості ОСОБА_4 по кредитному договору, що вказана в позовній заяві, або була встановлена інша сума заборгованості. Причиною ненадання експертом вичерпних відповідей на питання, що були поставлені в ухвалі суду про призначення судово-економічної експертизи, є ненадання Банком оригіналів первинних документів бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України в разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У даному конкретному випадку суд не може визнати факт наявності або відсутності в ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, оскільки для цього необхідно провести відповідні експертні дослідження, однак та обставина, що позивач проігнорував клопотання експерта про надання йому для проведення експертизи оригіналів документів первинного бухгалтерського обліку свідчить про недобросовісне користування позивачем належними йому процесуальними правами та небажання неухильно дотримуватися процесуальних обовязків, як це встановлено для кожної сторони частиною 1 статті 44 ЦПК України, а також є додатковою підставою вважати, що ОСОБА_7 не спромігся довести заявлені ним позовні вимоги.

З огляду на викладене суд не знаходить правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 32258,64 доларів США.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобовязання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 та ОСОБА_4, укладаючи додаткові угоди до іпотечного кредитного договору № VOKVGI, а саме: від 01 серпня 2008 року, 08 серпня 2011 року та 07 лютого 2013 року, неодноразово змінювали його істотні умови, зокрема, збільшували суму кредиту та міняли порядок його повернення. Цим сторони правочину фактично збільшили обсяг відповідальності відповідача ОСОБА_6, який виступив поручителем за кредитними зобовязаннями відповідача ОСОБА_4 перед Банком. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_6, як поручитель, давав згоду на зміну вказаних вище зобовязань. Таким чином, поруку ОСОБА_6 за іпотечним кредитним договором № VOKVGI слід вважати припинено в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК України та відмовити в задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Керуючись статтями 12, 76, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) п. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування, імя, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_9 товариство Комерційний банк «Приватбанк», вул. Грушевського, буд. 1д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570; відповідач ОСОБА_4, вул. Молодіжна, 10, с. Осівці, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44522, РНОКПП НОМЕР_1; відповідач ОСОБА_6, вул. Молодіжна, 10, с. Осівці, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44522, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуючий: ОСОБА_7