АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1236/18 Номер провадження 22-ц/786/1667/18Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді:Хіль Л.М.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

Секретар: Радько О.М.,

За участі: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2018 року ухваленого під головуванням судді Предоляк О.С. о 11 год. 54 хв. ( дані про складення повного тексту рішення відсутні) по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, за участю третьої особи - Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2, на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» боргу 17879,65 грн.

В обгрунтування позову вказувала, що у грудні 2017 року, дізналася про відрахування, які проводились із заробітної плати на підставі постанови державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчука ГТУЮ у Полтавській області.

Підтвердила факт отримання коштів за вказаною заявою з метою придбання телефону марки Samsung Е 2652, який зазначено як предмет застави.

Не визнає суму боргу яку запропоновано стягнути з неї за виконавчим написом нотаріуса.

Вказувала, щодо спливу строку позовної давності в межах якого банк мав право звернутись до приватного нотаріуса.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Акцент-банк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за участю третьої особи без самостійних вимог - Крюківського відділу державної виконавчої служби м Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області задоволено частково.

Визнано виконавчий напис, вчинений 17.06.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі за №5112 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент банк» боргу у сумі 17879, 65 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Акцент-банк» на користь ОСОБА_2 у повернення сплаченого судового збору 1057,20грн.

Не погодившись з рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Акцент-Банк» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначило, що банком не пропущено строк позовної давності, оскільки його було подовжено на п'ять років про, що вказано в п.5.5 умов надання споживчого кредиту з якими позивака погодилась згідно її підпису у заяві позичальника.

Вказувало, що до моменту вчинення виконавчого напису нотаріусом відповідачка не оскаржувала умови кредитного договору, розірвання чи визнання недійсним в цілому чи в частині останнього, не вимагала перерахунку заборгованості.

Зазначало, що суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а й повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі і встановити чи мав, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, безспірну заборгованість боржник, перед стягувачем та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В судовому засідання позивачка та її представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

ПАТ « Акцент-банк» будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі ПАТ « Акцент-банк».

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що підставою для проведення виконавчих дій є виконавче провадження № 51899198 з примусового виконання виконавчого напису № 5112 від 17.06.2016 р. приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» боргу 17879,65 грн.

Вказане виконавче провадження відкрито 12.08.2016 року.

09.12.2016 року винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого напису нотаріуса та 06.10.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ТОВ «Нова пошта» за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 57 за місцем роботи позивача.

Згідно виконавчого напису нотаріусом пропонується стягнути грошові кошти в сумі 17879, 65 гривень з ОСОБА_2, які є її боргом за кредитним договором № A34HRM43370048 від 10.06.2011 року, укладеним між нею та ПАТ «АКЦЕНТ- БАНК»., а саме: залишок заборгованості за кредитом - 291, 92 грн.; сума заборгованості за відсотками - 0,32 гривень; комісія - 423, 92 грн.; пеня - 14693, 03 грн.; штраф - 770, 46 грн., що всього становить 16179, 65 грн. та витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 1700, 00 грн. Всього, з урахуванням витрат 17 879, 65 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - чотири роки одинадцять місяців вісім днів, а саме з 10.06.2011 року по 16.05.2016року. До виконавчого напису нотаріуса, додано копію заяви позичальника № A34HRM43370048 датована 10.06.2011 року з підписом позивача.

З заяви вбачається, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 1211, 20 грн. на строк 12 місяців з 10.06.2011р. по 15.06.2012 р. включно, на наступні цілі: придбання товару, а також у розмірі 68.56 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, якщо інше не зазначено в умовах та правилах надання банківських послуг, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 38, 64 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту 60,56 грн., якщо інше не зазначено в умовах та правилах, в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах та правилах строки. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 15.06.2012 р. Відповідно до умов вказаної заяви, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій заяві, умовах та правилах, понад 210 днів, щодо зобов'язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення. заборгованість за кредитом, починаючи з 211 дня порушення, вважається простроченою.

Предметом застави є Samsung Е 2652 вартістю 1104,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що приватним нотаріусом виконавчий напис від 17.06.2016 року вчинено з порушенням чинного законодавства, за відсутності ознак безспірності заборгованості та пропуском строку звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У частині першій статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєсрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом № 1255-IV.

При цьому частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєсрацію обтяжень» передбачено установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

У статті 27 Закону № 1255-IV передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1255-IV якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон № 1255-IV пов'язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов'язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

У зв'язку з недотриманням стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першою статті 27 Закону № 1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Із справи вбачається, що до суду першої інстанції не надано доказів направлення банком вимоги про усунення порушень за кредитним договором № А34HRM43370048 від 10.06.2011 року.

Між тим, до суду апеляційної інстанції Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. направлено відзив на апеляційну скаргу, в якому надано докази направлення ПАТ «Акцент Банк» позивачці вимоги про усунення порушень за кредитним договором № А34HRM43370048 від 10.06.2011 року, проте відсутні відомості щодо отримання ОСОБА_2 вказаної вимоги про наявність заборгованості, що позбавило останню можливості оскарження розміру заборгованості.

Також, відсутні відомості реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Крім того, вказана сума не є безспірною через одночасне стягнення пені і штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору.

Також, при вчиненні виконавчого напису, стягувачем не дотримано строк позовної давності.

В разі порушення вказаних строків нотаріус не має права вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не пропущений, оскільки строк позовної давності було продовжено до 5 років, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Строк договору між стонами було визначено 15.06.2012 року.

Починаючи з 16.06.2012 року ПАТ « Акцент-Банк» фактично отримав право вимоги виконання зобов`язання - повного погашення кредиту.

Як вбачається із копії заяви про вчинення виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення - чотири роки одинадцять місяців і вісім днів.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже у цій справі зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності.

Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15.

Доводи апеляційної скарги щодо безспірної заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки позивачка була позбавлена можливості оскаржити розмір заборгованості, оскільки відсутні відомості отримання останньою повідомлення про заборгованість.

Крім того, вказана сума не є безспірною через одночасне стягнення пені і штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору.

Місцевим судом обґрунтовано вказано в рішенні, що підстави для задоволення позовних вимог, що пред'явлені до приватного нотаріуса відсутні, оскільки нотаріус не являється учасником цивільно-правових відносин.

Вказане твердження узгоджується з постановою Пленуму ВСУ № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» з подальшими змінами, в якій вказано, що справи щодо оспорювання виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, де позивач є боржник, а відповідач - кредитор.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль