АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/215/18 22-ц/774/1272/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/215/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2018 року, яке ухвалене суддею Пустовітом О.Г. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» ( надалі - ПрАТ«СУХА БАЛКА»), яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 148920 грн. моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. В мотивування заявлених вимог зазначив, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час на підземних робітничих професіяхна ПрАТ «СУХА БАЛКА», ним отримані хронічні професійні захворювання - сидеросилікоз та вібраційна хвороба, які відповідно до акту розслідування від 27 вересня 2017 р. виникли з вини роботодавця.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на його користь у відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «СУХА БАЛКА» 25000 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог не прийняв до уваги, що Актом про розслідування профзахворювання не було встановлено винних осіб, які порушити норми охорони праці і які б знаходилися у причинному зв'язку з профзахворюваннями позивача, самостійно встановивши вину підприємства. Крім того, зазначає, що відповідач не вчиняв будь-яких протиправних дій, які б знаходилися у причинному зв'язку із виникненням у позивача моральних страждань. Судом першої інстанції не враховано, що причинно-наслідковий зв'язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, оскільки згідно Акту №11 від 25 квітня 2008 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, нещасний випадок з позивачем стався з його вини. Крім того відповідач не погоджується із розміром стягнутої моральної шкоди, оскільки вважає її значно завищеною.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, ОСОБА_1 18 років і 3 місяці працював на підземних робітничих професіях на підприємстві відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» тобто в умовах впливу шкідливих факторів. (а.с.25-30).

17 березня 2007 року під час виконання позивачем трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого його було травмовано, про що складено Акт №11 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1.

Згідно Довідки первинного огляду МСЕК Серія ААА №003838 від 16.08.2010 року, ОСОБА_1 встановлено 5% стійкої втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом з 14 червня 2010 року по 01 липня 2011 року ( а.с.12).

Згідно Довідки МСЕК Серія 12ААА №046336 від 28.11.2017 року, ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55% (50% - первинно по профзахворюванням, 5%- повторно по трудовому каліцтву з 20 листопада 2017 року до 01 грудня 2018 року та встановлено третю групу інвалідності(а.с.13-14).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 вересня 2017 року хворого ОСОБА_1 встановлено причини виникнення профзахворювання, який має загальний стаж роботи 25 років 3 місяці, з яких в умовах впливу шкідливих факторів 18 років 3 місяці. Український науково-дослідний інститут промислової медицини встановив діагноз: 1) сидеросклироз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В. ЛН-першого-другого ступеня; 2) вібраційна хвороба першої-другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулярним синдромом (L5, S1, C6, C7), двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ-першого ступеня), остеоартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ-першого ступеня), деформуючим артозом дрібних суглобів кистей; дата встановлення остаточного діагнозу 14.09.2017 року (а.с.15-16).

У п. 16 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті ім. Фрунзе підземним прохідником ОСОБА_1 виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничопрохідницького устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничої загальної та локальної вібрації. Працюючи раніше в ВАТ «СУХА БАЛКА» 18.08.1999-12.01.2000 підземним гірничим робітником з тих же причин підпадав під вплив фізичного перевантаження та підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Згідно п.19 Акта, прізвища, імена та по батькові, посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи встановити неможливо (а.с.4-7).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у настанні нещасного випадку, не заслуговують на увагу, оскільки нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час його роботи на підприємстві відповідача і згідно Акту проведення спеціального розслідування визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом, а відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, та відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стягуючи з відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., суд першої інстанції врахував характер отриманої травми, а також тяжкість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати ним професійної працездатності в загальному обсязі 55%, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: