Справа № 242/3184/18
Провадження № 2-о/242/399/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 р. м.Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Селидівська міська ради, про встановлення факту належності документа,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності документа у звязку з тим, що віна не може прийняти спадщину після смерті своїх баби та діда, через те, що в свідоцтві про право власності на житло № 317 не повністю вказано прізвище, імя та по батькові власника житлового приміщення.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є онукою ОСОБА_2, яка померла 20.05.2007 р. та ОСОБА_3, який помер 27.02.2018 року.

Після їх смерті вона звернулась до нотаріуса щоб оформити спадщину. Було заведено спадкову справу за номером 10/2018 від 02.06.2018 року. Проте оформити свої спадкові права вона не змогла, через те, що в свідоцтві про право власності на житло № 317 від 14.06.1993 року (житло розташовано за адресою: АДРЕСА_1) вказано, що квартира належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_3 і його дружині ОСОБА_2, тобто імя та по батькові власника записано не повністю.

Також зазначає, що поновити документ, або взяти копію свідоцтва про право власності на житло не є можливим в звязку з тим, що такої організації, як служба приватизації державного житлового фонду виробничого обєднання «Селидіввугілля» - не існує.

Просила суд встановити факт того, що Свідоцтво про право власності на житло № 317 від 14.06.1993 року, видане службою приватизації державного житлового фонду виробничого обєднання «Селидіввугілля» та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 28.06.1993 року за № 3125 належить спадкодавцю ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_2.

Заявник в судове засідання не зявилась. Надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя ,по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який необхідний заявнику для оформлення пенсії.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ІІ-НО № 020120 виданого 27.02.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 27.02.2018 року у віці 84 роки. (а.с. 7)

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 І-НО № 214387 виданого 21.05.2007 року ОСОБА_2, помер 20.05.2007 року у віці 77 роки. (а.с. 8)

Згідно свідоцтва про одруження Серії І-ЯР № 267290 виданого 27.10.1956 року встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передували в зареєстрованому шлюбі з 27.10.1956 року. (а.с. 9)

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 317 від 14.06.1993 року квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить на правах загальної сумісної власності гр.. ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_2 (а.с. 10).

Також, право власності на вище зазначене житлове приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_2Д підтверджується довідкою № 271 від 21.06.2018 року виданою КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», де зазначено, що квартира, яка розташована за адресою м. Селидове, вул. Нагорна 13/67 числиться за ОСОБА_3 та ОСОБА_2. (а.с.13)

Як вбачається з свідоцтва про народження Серії І-НО номер 778960, виданого повторно, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6), який, згідно свідоцтва про народження Серії IV-НО № 384468 виданого 24.06.1980 року, є батьком заявника, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.5)

Таким чином, судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить, на правах загальної сумісної власності померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Тому суд вважає, що встановлення юридичного факту, про яке просить заявник, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні і його об'єктивність не викликає в суду сумніву.

За таких обставин, заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 263-265, 315-316 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкає за адресою: м. Селидове, вул. Нагорна 13/67, заінтересована особа Селидівська міська рада, ЄДПРОУ 04052962, юридична адреса: Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, 8, про встановлення факту належності документа задовольнити.

Встановити факт того, що Свідоцтво про право власності на житло № 317 від 14.06.1993 року, видане службою приватизації державного житлового фонду виробничого обєднання «Селидіввугілля» та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 28.06.1993 року за № 3125 належить спадкодавцю ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя