ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року

м.Суми

Справа №592/2921/18

Номер провадження 22-ц/788/1155/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шарикіна Юрія Вікторовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2018 року, в складі судді Хитрова Б.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складений 14 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

22 березня 2018 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Породько А.П. звернулась до суду з позовом, мотивуючи тим, що з 09 липня 1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від доходу, тобто по 1/6 частині на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 12 травня 2016 року.

На сьогоднішній день її матеріальний стан суттєво погіршився з огляду на знецінення грошової одиниці України та значного зростання цін на продукти харчування, одяг. Вона самостійно та регулярно несе додаткові витрати на лікування, оздоровлення дочки, яка є інвалідом дитинства, перебуває на диспансерному обліку, потребує щоденного прийому медичних препаратів протягом життя, повинна дотримуватись дієт та перебуває під наглядом фахівців НДСБ «Охматдит» в м. Київ, потребує госпіталізації кожні 6 місяців, що тягне за собою додаткові витрати на її лікування.

Відповідач ОСОБА_2 працює у Сумському обласному військовому комісаріаті в м. Суми, отримує високу заробітну плату, а також преміальні виплати, виплати за участь у зоні АТО та матеріальну допомогу, а тому має фінансову можливість приймати участь у виплаті додаткових витрат на дітей.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 грн. щомісячно та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 2000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1300 грн. щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 707,80 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шарикін Ю.В., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

При цьому зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що відповідач не заперечує, що його дитині потрібні медичні препарати, проте, є їх дешевші вітчизняні аналоги, якими можна замінити закордонні препарати.

Крім того, в рекомендаціях, які є у виписці з Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» зазначено, що деякі препарати необхідно приймати 3-4 тижні, але аж ніяк не протягом життя, як зазначено у виписці з медичної амбулаторної картки КУ СМДКЛ Св. Зінаїди № 113 від 19 березня 2018 року, яка підписана взагалі невідомою особою, замість головного лікаря.

Крім того, Дієта № 5, на яку посилається позивач, не потребує додаткових витрат, а навпаки, при купівлі продуктів, зазначених в ній, досягається значна економія коштів.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Шарикіна Ю.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її представника адвоката Породько А.П., які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09 липня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 11).

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10,12).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від доходу, тобто по 1/6 частині на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення 12 травня 2016 року (а.с. 12).

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства (а.с. 13).

Відповідно до довідки про доходи № 5/506 від 10 квітня 2017 року загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року за винятком аліментів становить 51491 грн. 20 коп. (а.с. 59).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог мотивоване тим, що неповнолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дійсно інвалідом дитинства, має суттєві вади системи травлення, що потребує медичного нагляду та сторонньої допомоги. При визначенні розміру додаткових витрат, суд керувався тим, що відповідач вже сплачує аліменти позивачу на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини своїх доходів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, факт виникнення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, пов`язано з хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що неповнолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом дитинства, потребує постійного лікування та матеріальної допомоги, тому витрати на її лікування викликані особливими обставинами, пов`язаними з її інвалідністю та хворобою, і є додатковими в розумінні ст. 185 СК України.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, судом було враховано матеріальне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення, а саме те, що позивач ОСОБА_1 не працює, оскільки немає такої можливості через хворобу та інвалідність дитини та необхідності постійного її догляду.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що його дитині потрібні медичні препарати, проте є дешевші їх аналоги, якими можна замінити закордонні на вітчизняні препарати, не заслуговують на увагу, оскільки медичні препарати були призначені його дочці Анні лікарями медичних установ, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки хворої КУ СМДКЛ Св. Зінаїди, а тому позивач не вправі замінювати їх з закордонних на вітчизняні.

Не приймаються до уваги і доводи ОСОБА_2 про те, що в рекомендаціях, які є у виписці з Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» зазначено, що деякі препарати необхідно приймати 3-4 тижні, а не протягом життя, як це вказано у виписці з медичної амбулаторної картки КУ СМДКЛ Св. Зінаїди № 113 від 19 березня 2018 року, оскільки виписка № 838 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 була видана у 2016 році, в якій дійсно не було вказано, що ліки остання повинна приймати все життя, але згідно з випискою з медичної амбулаторної картки, виданої КУ СМДКЛ Св. Зінаїди 19 березня 2018 року, яка була видана вже після лікування в дитячій лікарні «Охматдит», було зазначено, що за призначенням лікарів хвора дитина потребує щоденного прийому медичних препаратів протягом життя. Крім іншого, у виписці також зазначено, що за рекомендацією гастроентеролога дитина потребує санаторно-курортного лікування два рази на рік.

На підтвердження того, що виписка з медичної амбулаторної картки хворої з КУ СМДКЛ Св. Зінаїди від 19 березня 2018 року підписана невідомою особою, а не головним лікарем, відповідачем доказів не надано.

Отже, суд першої інстанції, правильно застосував наведені вище положення Сімейного Кодексу України, врахував характер захворювань дитини, розмір щомісячних необхідних витрат на її лікування, майновий стан сторін та дійшов обгрунтованого висновку, що розмір додаткових витрат, які повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача, складає 1300 грн. щомісячно.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Шарикіна Юрія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С.Ткачук