Справа № 482/2163/17
Номер провадження 2/482/59/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., Скребець І.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Садівниче Товариство «СОСНОВЕ» про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року, визнання права власності на ? частину будинку у дачному кооперативі як у спільному майні подружжя.

На обґрунтування позову послалася на те, що в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року, день смерті ОСОБА_9, проживала з останнім однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання ними за було придбано будинок у садівничому товаристві „Соснове. Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_9О залишилася спадщина, до складу якої увійшов і спільно придбаний ними садовий будинок, просила про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року, визнання права власності на ? частину будинку у дачному кооперативі як у спільному майні подружжя.

В ході розгляду справи прізвище відповідача ОСОБА_8 уточнено як ОСОБА_7 у звязку із наданням суду документів про реєстрацію шлюбу 25.09.2015 р.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечили, пославшись на відсутність підстав встановлення факту спільного проживання з їх батьком ОСОБА_9, померлим 30.10.2017 р., який до 01 лютого 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з їх матірю ОСОБА_10, той факт, що його стосунки з позивачем до смерті не мали ознак спільного сімейного проживання, у них не було спільного побуту та ведення спільного господарства. Також вказали на те, що ОСОБА_9, якому вони весь час допомагали матеріально, а також здійснили його поховання, особисто за власні кошти було придбано не садовий будинок, а земельну ділянку у садовому товаристві „Соснове, яку 07 липня 2017 року він подарував ОСОБА_3

Змінивши 03 квітня 2018 р. заявлені позовні вимоги позивач просила суд про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року, визнання права власності на ? частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої у СТ „Соснове як у спільному майні подружжя.

02.05.2018 р. за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 позовну вимогу визнання права власності на ? частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої у СТ „Соснове як у спільному майні подружжя, залишено без розгляду.

При цьому представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 наполягала на розгляді судом позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання позивача з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року, пославшись на те, що в подальшому може бути встановлено факт наявності майна, що входить до спадщини після смерті ОСОБА_9, в разі встановлення якого позивач ймовірно буде звертатися із відповідними позовом до суду про спадкування такого майна.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7, їх представники - ОСОБА_4, ОСОБА_5 проти задоволення вказаної вимоги заперечили, пославшись як на її безпідставність, так і на те, що встановлення такого факту без предявлення інших вимог не узгоджується з вимогами діючого законодавства. З урахуванням викладеного, просили про відмову у встановленні факту спільного проживання позивача з ОСОБА_9

Представник третьої особи СТ „Соснове проти задоволення позову заперечила, вказавши на відсутність підстав для його задоволення.

Вивчивши доводи позову, пояснення сторін та третьої особи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 293 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Тобто від цих фактів має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 р. №5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Такі факти можуть бути встановлені судом в разі наявності спору про право у позовному провадженні одночасно із розглядом спору про право.

Саме по собі встановлення факту судом проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу без виникнення, зміни або припинення юридичних наслідків чинним законодавством не передбачено.

Позивач звернувшись до суду із позовом про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року, визнання права власності на ? частину будинку у дачному кооперативі як у спільному майні подружжя, а в результаті зміни позовних вимог щодо визнання права власності на ? частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої у СТ „Соснове як у спільному майні подружжя, в ході розгляду справи позовну вимогу про визнання права власності на ? частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої у СТ „Соснове, залишила без розгляду.

Наполягаючи на продовженні судового розгляду щодо заявленої нею вимоги про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року представник позивача адвокат ОСОБА_2, позиція якої була підтримана і позивачем, стверджувала, що в подальшому в разі існування майна, що може увійти до складу спадщини після смерті ОСОБА_9, в разі встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, позивач ймовірно буде звертатися до суду із відповідними позовом про спадкування такого майна.

З пояснень позивача та її представника встановлено, що на даний час підстави вважати, що встановлення факту спільного проживання позивача та померлого ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу породжує юридичні наслідки, тобто від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, відсутні.

Крім того, метою встановлення такого юридичного факту зумовлюється і коло належних відповідачів у справі, які за правилами ст.. 12 ЦПК України мають рівні з позивачем права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та обовязок щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, оскільки встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між позивачем та померлим ОСОБА_9 не має юридичного інтересу, від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, такий факт встановленню судом не підлягає і у позовному провадженні, окремо від позовних вимог, обумовлених існуючим юридичним інтересом позивача.

Судом за клопотанням позивача ОСОБА_1, її представника, задоволеним до залишення позовних вимог майнового характеру без розгляду, враховуючи наполягання на цьому зі сторони позивача, допитано свідків ОСОБА_11Ю, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які на думку позивача мали б підтвердити їхнє спільне проживання з ОСОБА_9, у якості свідка допитано позивача ОСОБА_1, а також вивчено письмові докази.

За клопотанням сторони відповідачів судом також було допитано як свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, досліджено надані суду письмові докази.

Проте, суд позбавлений можливості оцінки доказів, наданих сторонами на підтвердження та спростування факту спільного проживання позивача з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року, вирішення питання щодо встановлення якого неможливе без предявлення інших позовних вимог, що підтвердили би існування юридичного інтересу позивача у його встановленні та неможливість предявлення вимог щодо його встановлення поряд з іншими позовними вимогами з належним колом відповідачів, прав та інтересів би яких стосувалося б встановлення такого факту

Посилання представника позивача на те, що позивач в подальшому в разі існування майна, що може увійти до складу спадщини після смерті ОСОБА_9, в разі встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, позивач ймовірно буде звертатися до суду із відповідними позовом про спадкування такого майна, носять характер припущення та не доводять факту існування юридичного інтересу щодо встановлення факту.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Садівниче Товариство «СОСНОВЕ» про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повне рішення виготовлено 03 жовтня 2018 року

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_21