Справа № 309/655/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.,

за участі секретаря - Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 17 квітня 2018 року (головуючий суддя Довжанин М.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що із 24.04.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 11.08.2016. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні.

Зазначала, що сторони проживають окремо, ОСОБА_1 ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину та коштів добровільно не надає. При цьому відповідач працює за кордоном у Польщі.

Вказуючи на дані обставини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 2000,00 грн. до досягнення ним повноліття.

Відповідач визнав позовні вимоги частково щодо стягнення аліментів у розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Рішенням Хустського районного суду від 17.04.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500,00 гривень щомісячно починаючи з 13.03.2018 до досягнення ним повноліття.

На це рішення подав апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1, у якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на дитину в розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не має постійного місця роботи, хворіє на виразку шлунку; визначений судом розмір аліментів є високим та перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; такий розмір призводитиме до утворення заборгованості за аліментами, що призведе до обмежень, які утруднять його виїзд за межі України для сезонних заробітків; місцевий суд не врахував, що позивач працює у приватному підприємстві у с. Горінчево та отримує заробітну плату.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представників апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, та позивача, яка просила рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що із 24.04.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 11.08.2016.

Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні.

Сторони проживають окремо, відповідач коштів на утримання дитини регулярно та в достатньому розмірі не надає.

Згідно довідки Хустської районної поліклініки від 02.05.2018 № 01-8/508 ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря гастроінтеролога та приймає амбулаторне лікування з приводу діагнозу виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, хронічний гастродуоденіт (а.с. 26).

Однак дана обставина не спростовує здатність відповідача до трудової діяльності, оскільки вказані форми захворювання органів травлення без надання доказів встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності, доказів форм їх перебігу, існування функціональних порушень, частоти і тривалості загострень - не свідчать про втрату професійної працездатності та її ступінь.

Як ствердили представники відповідача в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 на обліку в територіальному центрі зайнятості не перебуває, таким чином, роботу на території Закарпатської області не шукає.

В той же час, згідно опублікованих та розміщених на офіційному сайті відомостей Держкомстату середня заробітна плата за регіонами за місяць у 2018 році у Закарпатській області становила у: березні - 7487 грн., квітні - 7344 грн., травні - 7958 грн., червні - 8719 грн.

ОСОБА_1 визнав ту обставину, що він виїжджає на сезонні роботи за межі України. Представниками відповідача подано копії квитанцій, відповідно до яких відповідач, здійснює переказ коштів позивачу по 1000 грн. щомісячно, проте такі перерахунки здійснювались після ухвалення оскаржуваного рішення.

Позивач вказала, що працює та отримує дохід близько 4000 грн. на місяць. Проте, зважаючи на вік дитини, рівень цін та динаміку їх зростання, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було враховано вимоги ст. 182 СК України, прийнято до уваги засади розумності, виваженості та справедливості, і висновок місцевого суду стосовно розміру аліментів на утримання дітей - є правильним.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п.п.1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 17 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Головуюча:

Судді: