Справа № 183/2721/15
№ 2/183/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про виділ частки в натурі та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

30.04.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом у якому, з урахуванням уточнення, просить:

- виділити в натурі належну їй 1/5 частку загальною площею 15,8 кв.м. з майна - нежитлового вбудованого приміщення по вул. Гетьманська ( колишня назва Радянська), буд. 15 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що є у спільній частковій власності;

- визнати за нею право власності на нежитлове вбудоване приміщення загальною 15,8 кв.м., основною площею 12,5 кв.м., допоміжною площею 3,3 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Гетьманська (Радянська), буд. 15, м. Новомосковськ Дніпропетровської області та складається з: нежитлового вбудованого приміщення А, кабінет 1, коридор 2, туалет 3, металевий ганок.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 19 грудня 2008 року вона разом з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 придбали з прилюдних торгів нежитлове вбудоване приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 15, загальною площею 79,1 кв.м. у спільну сумісну власність, що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВМА № 570512, посвідчене 19.12.2008 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого на №1614. Право власності зареєстроване в КП «Новомосковське міжрайонне БТІ» за № 21689488 від 27.01.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію. Зазначений обєкт нерухомого майна належав їм на праві спільної часткової власності у рівних часках, тобто кожному по 1/5 частці, а саме: 15,82 кв.м. Користувалися приміщенням спільно, згідно порядку, який склався між ними протягом багатьох років.

З метою реалізації свого законного права на реальний виділ частки із спільної сумісної власності і здобуття на це технічної можливості, позивачем було проведено переобладнання, влаштовано окремий вхідний вузол, встановлено простінок, який відокремлює належну їй частину приміщення, встановлено окремий санвузол. Зазначене переобладнання було проведено згідно розробленого фахівцями проекту і відповідає всім вимогам закону, санітарним, технічним, протипожежним та іншим нормам, що перевірялося інспекціє ДАБК при прийомі приміщення в експлуатацію. На даний час обєкт прийнятий в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 28.01.2013 року, затвердженого Інспекцією ДАБК Дніпропетровської області.

18.05.2015 року померла ОСОБА_9. Після її смерті спадкоємцем на все належне їй за життя майно являється син померлої ОСОБА_4, а тому останній залучений до участі у справі в якості належного відповідача.

Таким чином, позивач зазначає, що наразі немає жодних перешкод для виділення належної їй частки в натурі та визнання права власності на зазначений обєкт нерухомості, однак відповідачі ухиляються від добровільного вирішення спору та здійснення державної реєстрації змін у праві спільної власності, тому, посилаючись на вимоги ст. 364 ЦК України, ОСОБА_1, звернулася до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року по справі було відкрито провадження.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу провадження по справі зупинено.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року поновлено провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147- VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, в звязку з чим, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судом відповідною ухвалою від 31 січня 2018 року призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні.

Відповідачами не надано відзиву у встановлений в ухвалі суду від 31 січня 2018 року строк без поважних причин, а тому у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_5, в рівних частках, на праві власності належало нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 79,1 кв.м., що розташоване в будинку №15 по вул. Радянській в м. Новомосковську Дніпропетровської область, про що свідчить копія свідоцтва серії ВМА № 570532, посвідченого 19.12.2008 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с.6, Том І).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 09.04.2013 року (справа № 0427/10060/2012) визнано частки власників рівними, а також визнано за кожним із власників право власності на 1/5 частку нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 79,1 кв.м., що розташоване в будинку №15 по вул. Радянській в м. Новомосковську Дніпропетровської область (а.с.171-172, Том І).

В свою чергу, ОСОБА_5 подарувала свою 1/5 частку зазначеного вище нежитлового вбудованого приміщення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, що стверджується договором дарування від 12.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 1571 (а.с.161, Том І).

ОСОБА_9 померла 18 травня 2015 року. Після її смерті спадщину прийняв син померлої ОСОБА_4, про що свідчать матеріали спадкової справи (а.с.89-93).

Судом встановлено, що маючи намір на виділення своєї 1/5 частки в натурі позивачем було вчинено певні дії щодо технічної можливості такого виділення. Так, 28 січня 2013 року позивачем зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації реконструкція нежитлового приміщення, за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд.15. (а.с.227-232).

Суду подано копію Розпорядження Новомосковського міського голови №61-р «Про здійснення заходів з декомунізації у м. Новомосковську» від 19.02.2016 року, у відповідності до якого вул. Радянська у м. Новомосковську була перейменована на вул. Гетьманська (а.с.216, Том І), а тому далі за текстом адреса спірного нежитлового вбудованого приміщення зазначено, як вул. Гетьманська, буд.15, м. Новомосковськ.

20 травня 2016 року, за заявою ОСОБА_1 було виготовлено окремий технічний паспорт на нежитлове вбудоване приміщення, за адресою: вул. Гетьманська, №15, згідно якого загальна площа нежитлового вбудованого приміщення А - 15,8 кв. м., основна площа - 12,5 кв.м., допоміжна - 3,3 кв.м., та складається з: кабінет 1, коридор 2, туалет 3, металевий ганок (а.с.219-222, Том І).

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А згідно вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч.1,3 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В даному випадку позивачем вчинені усі необхідні дії, для виділення її частки в натурі, однак здійснення державної реєстрації поділу без спільної згоди співвласників не можливе, даних про укладення договору про поділ нерухомого майна сторонами не представлено.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, суду не подано жодного доказу, що позивач може бути обмежена у реалізації свого права власності іншими особами, а тому суд вважає за можливе виділити у натурі частку ОСОБА_1 у спільному частковому майні, а також визнати за нею право власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 178, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про виділ частки в натурі та визнання права власності, задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 1/5 частку загальною площею 15,8 кв.м. з майна - нежитлового вбудованого приміщення, що розташоване за адресою по вул. Гетьманська (Радянська), буд. 15 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що є у спільній частковій власності.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на нежитлове вбудоване приміщення загальною 15,8 кв.м., основною площею 12,5 кв.м., допоміжною площею 3,3 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Гетьманська (Радянська), буд. 15, м. Новомосковськ Дніпропетровської області та складається з: нежитлового вбудованого приміщення А, кабінет 1, коридор 2, туалет 3, металевий ганок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд в тридцятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.