РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4633/18

Провадження № 2/643/3664/18

03.07.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Жуковської К.В.

перекладача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить скасувати заборону на відчуження нерухомого майна ОСОБА_4 нежитлових приміщень першого поверху №1-:-4, 10 у нежитловій будівлі літ. «Д-1» та нежитлових приміщень першого поверху №7,8 у нежитловій будівлі літ. «Д-1», що розташовані за адресою м. Харків, вул.. Куйбишева,19, яка була накладена ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2015року по справі №640/5792/15ц; зняти арешт з майна ОСОБА_4, який був накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №47427752, виданої 30.04.2015р., старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8

В обґрунтування позову, позивач ОСОБА_2 зазначив, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір від 31.01.2015року, за умовами якого ОСОБА_4 передала в іпотеку два обєкта нерухомого майна: нежитлові приміщення першого поверху №1-:-4, 10 у нежитловій будівлі літ. «Д-1» та нежитлові приміщення першого поверху №7,8 у нежитловій будівлі літ. «Д-1», що розташовані за адресою м. Харків, вул. Куйбишева,19, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9, та накладено заборону на відчуження вказаних обєктів нерухомості. Зазначений іпотечний договір був укладений з метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 основного зобовязання договору позики від 31.01.2015року, за яким остання отримала грошові кошти в сумі 49600,00 доларів США в гривневому еквіваленті та зобовязалась їх повернути у строк до 01.08.2016року. Оскільки після спливу строку повернення позики відповідач грошові кошти не повернула, він, через нотаріуса, звернувся до ОСОБА_4 із заявою від 09.02.2018р., якою ініціював процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, оскільки така можливість була передбачена договором іпотеки. У відповідь на цю заяву ОСОБА_4 надала свою згоду на задоволення вимог кредитора за рахунок іпотечного майна шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Проте, нотаріус повідомив позивачу про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки через наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про обтяження вище вказаного нерухомого майна, які не повязані із передачею цього мана в іпотеку позивача. Відповідно до інформаційної довідки №65083267 від 04.08.2016р., під номером 9568709 в спеціальному розділі Реєстру міститься запис про обтяження, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП ;47427752 від 30.04.2015року, старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8 Зазначена постанова була винесена виконавчою службою на виконання ухали Київського районного суду м.Харкова від 31.03.2015року по справі №640/5792/15-ц про забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Оскільки наявний арешт майна робить неможливим для відповідача реалізацію свого права на задоволення своїх вимог до ОСОБА_4 за рахунок іпотечного майна, позивач змушений звернутися до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених вище.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволені відмовити, з тих підстав, що скасування арешту на майно ОСОБА_4 повинен розглядати Київський районний суд м.Харкова.

Третя особа Московський ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 31.01.2015року передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1 031 680грн. 00 коп. (що еквівалентно 49 600 доларів США), а ОСОБА_4 прийняла ці грошові кошти у власність та зобовязалася повернути їх до 01.08.2016року /а.7,8/

Відповідно до Іпотечного договору від 31.01.2015року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №60, Договору № 1 про внесення змін до договору Іпотеки від 29.01.2016року, Договору № 2 про внесення змін до договору Іпотеки від 29.01.2016року, у забезпечення виконання договору позики від 31.01.2015року, ОСОБА_4 передала в іпотеку ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху №1-:-4, 10 у нежитловій будівлі літ. «Д-1» та нежитлові приміщення першого поверху №7,8 у нежитловій будівлі літ. «Д-1», що розташовані за адресою м. Харків, вул. Куйбишева,19, та накладено заборону на відчуження зазначених нежитлових приміщень /а.с.9-11,12,13, 4-15, 6-17, 18-19, 20-21/.

Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8, при примусовому виконанні ухвали Київського районного суду м.Харкова по справі №640/5792/15 було накладено арешт на квартиру №33/34 в будинку №15 по вул. Блюхера в м. Харкові, що належить боржнику ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_4 /а.с.24/.

Відповідно до інформаційної довідки №65083267 від 04.08.2016р., під номером 9568709 в спеціальному розділі Реєстру міститься запис про обтяження, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП 47427752 від 30.04.2015року, старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8

Так, чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частиною 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду (стаття Закону України «Про виконавче провадження», яка діє на час розгляду справи).

Чинне законодавство України, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, передбачає, що заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в статті 1 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених частиною 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у звязку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобовязання боржником на момент предявлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобовязання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не повязується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Наведеними нормами права передбачено підстави, що створюють правову можливість для позивача у цьому провадженні звернути стягнення на заставне майно у позасудовому порядку та скасувати всі існуючи арешти, накладені на іпотечне майно.

Крім того,обтяження за № 9568709 від 05.05.2015року було накладено вже після підписання договору іпотеки від 31.01.2015 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна.

Таким чином, арешти та заборону відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Виходячи з вищевикладеного, у звязку з тим, що арешт накладений Київським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав та порушують його інтереси, у позивача є всі підстави для зняття арешту з майна, а саме: з нежитлових приміщень першого поверху номер 1-:-4, 10, 7,8 у нежитловій будівлі літ. «Д-1», що знаходяться за адресою: м.Харків, вул.Куйбишева, 19 .

Що стосується вимог позивача про скасування заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_4 нежитлових приміщень першого поверху №1-:-4, 10 у нежитловій будівлі літ. «Д-1» та нежитлових приміщень першого поверху №7,8 у нежитловій будівлі літ. «Д-1», що розташовані за адресою м. Харків, вул.. Куйбишева,19, яка була накладена ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2015року по справі №640/5792/15ц, то в цій частині суд відмовляє у задоволені позову за безпідставністю, оскільки скасування забезпечення передбачено Главою 10 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ОСОБА_7 /м.харків, вул. Сахалінська, 4Б/ до ОСОБА_4 /АДРЕСА_1/34/, ОСОБА_6 /АДРЕСА_2/, третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції /м.Харків, вул. Студентська, 5/6/ у Харківській області, про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_4, який був накладений на підставі постанови ВП №47427752 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2015року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8, а саме: з нежитлових приміщень першого поверху номер 1-:-4, 10, 7,8 у нежитловій будівлі літ. «Д-1», що знаходяться за адресою: м.Харків, вул.Куйбишева, 19.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2018року.

Суддя - Т.М.Довготько