Номер справи 237/3126/18
Номер провадження 2/237/1272/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.18 м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі Бахтіяровій Н.В.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ? ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.02.2013 року у розмірі 19064,49 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 18.02.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 гривень 00 копійок у вигляді кредитного ліміту на платіжну катку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір, про що свідчить її підпис у заяві. Відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного договору взяті на себе зобовязання не виконав. На думку позивача, заборгованість відповідача станом на 30.04.2018 року складає 19064 гривень 49 копійок.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання зявилась, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Подала заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи 18.02.2013 року ОСОБА_1, ознайомившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» просила надати їй відповідні послуги, про що нею було підписано відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказане свідчить, що підписана 18.02.2013 року ОСОБА_1 заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між сторонами договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

На виконання умов кредитного договору № б/н від 18.02.2013 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1, а остання отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В свою чергу, ОСОБА_1 в добровільному порядку виниклу та непогашену заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2013 року не погасила.

27.07.2018 та 11.12.2018 року відповідачем по справі було подано до суду заяви про застосування строків позовної давності в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки останнім строком внесення обовязкового щомісячного платежу у відповідача була дата 30.06.2014 року

Вирішуючи питання щодо застосування правових наслідків спливу строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст.. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, оскільки матеріали справи доказів спливу строку позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом не містять, враховуючи, що відповідач, заявляючи вимогу про застосування строків позовної давності, доказів на підтвердження строку дії платіжної картки не надав, заяв про витребування відповідних доказів не подавав, суд, розглядаючи справу на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом за клопотанням відповідача, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо перебігу строку позовної давності за вимогою про стягнення процентів за кредитом суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України визначено, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Проценти за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються, відповідно до п. 2.1.1.12.6.3. Умов та правил надання банківських послуг, на дату їх сплати, визначену п. 2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5, при цьому проценти нараховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт становляться Простроченим кредитом.

Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» заборгованість за договором сплачується щомісячними платежами у розмірі 7 % суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строкукредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (п. 92 постанови ОСОБА_2 Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12).

Таким чином, оскільки повернення кредитних коштів відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами та відповідно позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором відповідачем здійснено 11 червня 2014 року, в той час як банк звернувся до суду із позовною заявою 06 липня 2018 року.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за вимогою про стягнення процентів за кредитом в межах строку позовної давності за період з 06 липня 2015 року по 06 липня 2018 року.

Вирішуючи питання щодо розрахунку заборгованості за вимогою про стягнення процентів за кредитом суд виходить з наступного.

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що розмір відсоткової ставки за кредитним договором № б/н від 18.02.2013 року неодноразово змінювався. Так, з 18.02.2013 року по 31.08.2014 року банком застосовувалась обумовлена сторонами ставка у розмірі 30 відсотків, з 01.09.2014 року при розрахунку заборгованості банк почав застосувати іншу ставку у розмірі 34,80 відсотків. З 01.04.2015 року банк знову змінює відсоткову ставку за кредитним договором, та встановлює її на рівні 43,20 відсотка.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Пунктом 1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачено обовязок клієнта отримувати виписки про стан картрахунків та проведені операції по картрахункам.

Згідно п. 1.1.3.1.9. Умов і правил надання банківських послуг, Банк зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві, надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень.

Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» ЦК України було доповнено статтею 1056-1.

Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Частиною 3 вищенаведеної статті Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» статтю 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» було доповнено частиною четвертою. Відповідно до ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі Правила), рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Дана правова позиції висловлена Верховним судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі за № 6-1374 цс17.

Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення відповідача про майбутню зміну (підвищення) розміру відсоткової ставки, суд приходить до висновку, що банк в односторонньому порядку здійснив зміну (підвищення) розміру відсоткової ставки за користування кредитом до 43,20%, а відтак нарахована сума процентів за період з 06 липня 2015 року по 06 липня 2018 року підлягає зменшенню, виходячи із обумовленої договором ставки 30%.

Розмір нарахованих відсотків на поточну та прострочену заборгованість з 06 липня 2015 року по 30 квітня 2018 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги) складає: 1020,66 (сума сальдо поточної та простроченої заборгованості, яка є незмінною) * 30% (розмір відсоткової ставки) / 360 (кількість днів, на які банк нараховує відсотки) * 1029 (кількість днів з 06 липня 2015 року по 30 квітня 2018 року) = 875,21 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 1020, 66 та заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 06 липня 2015 року по 30 квітня 2018 року у розмірі 875,21 гривень.

Також, як вбачається з копії паспорту відповідача серії ВЕ № 937207 ОСОБА_1 з 05 вересня 2003 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Красногорівка, Марїнського району, Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року №47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У п. 3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й обєктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач з 05 вересня 2003 року зареєстрована у м. Красногорівка, віднесеному до населених пунктів на території яких проводиться антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування відповідачу не підлягали: 300 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 884,02 грн. штраф (процентна складова).

Крім того, за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п.2.1.1.12.6.1. та п. 2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту слід задовольнити частково, а саме, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача: 1020,66 грн. заборгованість за кредитом та 875,21 заборгованість по процентам за користування кредитом.

У відповідності до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, оскільки відповідач з 05 вересня 2003 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача 300 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 884,02 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судового збору, сплаченого позивачем складає 1762,00 гривні. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 1895,87 гривень х 100 % : 19064,49 гривень ціни позову = 9,94%), тобто 9,94% від ціни позову (9,94% х 1762,00 гривень : 100% = 172,16 гривні), що складає 172,16 гривні

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.02.2013 року у розмірі 1895 (одна тисяча вісімсот девяносто п'ять) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок, яка складається з наступного:

1020 (одна тисяча двадцять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок заборгованість за кредитом;

875 (вісімсот сімдесят п'ять) гривень 21 (двадцять одна) копійка заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 172 (сто сімдесят дві) гривні 16 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецький апеляційний суд через Марїнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094.

Відповідач: ОСОБА_1, місце реєстрації: Донецька обл., Марїнський р-н., АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1.

Суддя С.М. Ліпчанський

Дата документу 11.12.2018