Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1244/18

2-о/330/63/2018

"20" липня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.

при секретарі Корнієнко М.М.

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Якимівка цивільну справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Якимівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Якимівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, мотивуючи тим, що вони з середини 2014 року почали підтримувати між собою стосунки, вести спільне господарство, проживати разом за однією адресою, тобто фактично між ним утворилися сімейні стосунки,внаслідок зазначеного навесні 2015 року ОСОБА_2 завагітніла. Заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами України, що підтверджується наявним у них паспортами ( до заяви додаються копії). Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 за адресою вул.Миру,36. З середини 2015 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я ОСОБА_4 заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішили на деякий час виїхати до АРК з метою здійснювати за ним догляд. Але у зв'язку з сімейними обставинами заявники залишилися на території АРК до кінця 2015 року. 23 грудня 2015 року у заявника ОСОБА_2 почалися пологи та 25 грудня 2015 року вона народила дитину - сина ОСОБА_6. ОСОБА_2 на підтвердження народження дитини було видано медичні документи, які в свою чергу стали підставою для реєстрації народження дитини, при цьому заявникам було видано свідоцтво про народження, яке заповнено російською мовою та має реквізити Російської Федерації. Із таким свідоцтвом про народження заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть із дитиною в'їхати на територію України оскільки у відповідності до вимог ст.9 ЗУ " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " будь-які органи, посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи та особи створені, призначені чи обрані у порядку, не передбаченому законом. Згідно вимог зазначеного ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана батьками такої особи до будь-якого суду незалежно від місця проживання дитини, у рішенні суду про встановлення факту народження такої особи мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків, копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухваленнярішення для державної реєстрації народження. Заявник також зазначає, що стосовно окупованих територій к практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", тобто документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися , якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави-члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючою присутності Південної Африки у Намібії, але у той час як офіційні дії, вчиненні урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народження, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так , якщо у справі "Лоізіду проти Туреччини" 18.12.1996, параграф 45, ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт висновку Міжнародного Суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини", 10.05.2001, та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" , 23.02.2016 він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного суду чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язані ігнорувати, не брати до уваги існуючих сіє /асіо органів та інститутів ( окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території , життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади , які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей , що проживають на цій території , всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать". При цьому , за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади не легітимізує таку владу ("Кіпр проти Туреччини, 10.05.2001, параграф 92). Спираючись на сформульований в цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" , 23.02.2016, параграф 142 наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Таким чином в контексті оцінки документів про народження ОСОБА_7, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, на думку заявників доводить щодо обмеженості на окупованій території можливості збору доказів народження і в той же час встановлення такого факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право перебування громадянина України на території своєї держави , право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Заявники одночасно зазначають, що до суду з аналогічною заявою вони не зверталися, попередній розрахунок судових витрат становить 352 грн. 40 коп.. На підставі викладеного просять встановити факт народження дитини ОСОБА_7, який народився 24 грудня 2015 року, місце народження м. Сімферополь Автонономної Республіки Крим, Україна, батьки дитини : батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження - ОСОБА_8, громадянин України , зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3; мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження - м.Одеса, громадянка України, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, батьки дитини у шлюбі не перебувають.

В судовому засіданні представник заявників, адвокат ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, в.о. начальника Якимівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти встановлення юридичного факту народження дитини не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 грудня 2015 року у заявника ОСОБА_2 почалися пологи та 25 грудня 2015 року вона народила дитину - сина ОСОБА_6. ОСОБА_2 на підтвердження народження дитини було видано медичні документи, які в свою чергу стали підставою для реєстрації народження дитини, при цьому заявникам було видано свідоцтво про народження, яке заповнено російською мовою та має реквізити Російської Федерації. Із таким свідоцтвом про народження заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть із дитиною в'їхати на територію України, оскільки у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні.

Факт народження дитини підтверджується копією свідоцтва про народження № 22, виданого 12.01.2016 року Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки ОСОБА_5 І-АЯ № 638864, свідоцтвом про встановлення батьківства та медичним свідоцтвом про народження (а.с.9-11).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»будь-який акт (рішення, документ) є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України»передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження її дитини.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтва про народження його дитини, виданого державним органом України.

Відповідно до ст. 317 ЦПК Українисуд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження.

Керуючись ст.ст.12, 13, 18, 258, 263, 265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, ст. 144 СК України, ст. Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»-

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Якимівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити в повному обсязі.

Встановити юридичний факт народження дитини - ОСОБА_7, який народився 24 грудня 2015 року, місце народження м. Сімферополь Автонономної Республіки Крим, Україна, батьки дитини : батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження - ОСОБА_8, громадянин України , зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3; мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження - м.Одеса, громадянка України, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, батьки дитини у шлюбі не перебувають.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення Якимівського районного суду Запорізької області, може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя: