Справа № 265/9131/17
Провадження № 2-п/265/15/18
У Х В А Л А

16 липня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2018 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

08 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання дитини, призначити справу до розгляду у загальному порядку, ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. В обгрунтування заяви зазначає, що отримав вказане рішення 23 квітня 2018 року в канцелярії суду. Про відкриття провадження не знав, повістки про виклик до суду не отримував, у період з 19 листопада 2017 року по 14 лютого 2018 року та з 26 лютого 2018 року по 15 квітня 2018 року знаходився у Польщі, що підтверджується доданими ним до даної заяви копіями проїзних документів та відмітками прикордонної служби у його паспорті. Наведене позбавило його права надати суду докази, які мають істотне значення для вирішення справи по суті. Так, зокрема, не враховано його матеріальний стан, наявність на його утриманні матері-пенсіонерки, неповнолітньої доньки, дружини-інваліда. Крім того, він не згоден із доводами позивачки про те, що він добровільно нібито не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не приймає участі у вихованні дитини.

Крім того, 18 червня 2018 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, виданого на підставі оспорюваного рішення, та зупинення виконавчого провадження № 56087748, відкритого 03 квітня 2018 року, до розгляду даної справи по суті.

Позивач до зали судових засідань не прибула, надала заяву с проханням розглядати справу у її відсутність. 03 липня 2018 року до суду надійшов відзив позивачки на заяву про скасування заочного рішення, у якому вона зазначає, що з доводами заяви відповідача не згодна, вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, проте судові повістки не отримував. Також зазначила, що вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, з ким проживає дитина, а платник аліментів має право згідно до ст. 192 СК України просити про зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, тощо. Проте відповідачем наявність таких підстав не доведена. Просить відмовити відповідачу у задоволенні заяви про скасування заочного рішення.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що вважає заочне рішення від 14 лютого 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача - законим, оскільки не знаходження відповідача за місцем його реєстрації та не отримання ним у звьязку з цими обставинами судової повістки є підставою для прийняття заочного рішення. Просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не прибув, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні просила заяву про перегляд заочного рішення задовольнити, рішення суду від 14 лютого 2018 року скасувати, справу призначити до розгляду в загальному порядку, адже для цього наявні всі підстави.

Вивчивши заяву, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного.

За змістом ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не отримував судові повістки про виклик до суду, отже відзив на позов не подав, участі у жодному судовому засіданні у даній справі не приймав.

Відповідно до вимог п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Представник позивача - ОСОБА_3 наполягає на належному провідомленні відповідача про день та час розгляду справи, посилаючись на вимоги п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України.

Однак суд розглядаючи зазначене питання звертає увагу на той факт, що всі судові повістки надіслані відповідачу ОСОБА_1 рекомендованими листами, повернулися на адресу суду з позначкою "За закінчення строку зберігання". ( а.с.14,21)

Надані відповідачем докази свідчать про те, що ОСОБА_1 у період з 19 листопада 2017 року по 14 лютого 2018 року та з 26 лютого 2018 року по 16 квітня 2018 року знаходився у Польщі, про свідчать відмітки в закордонному паспорті. (а.с.38)

Отже відповідач не мав можливості з об'єктивних причин отримувати повістки та, відповідно, брати участь у розгляді справи.

Крім того, докази, на які посилається відповідач у заяві (наявність інших осіб на утриманні, перебування на обліку як безробітного) мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, визначення розміру аліментів.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оспорюваного заочного рішення та враховуючи положення ст. 19, п. 4 ч. 2 ст. 187, ст. 274 ЦПК України, вважає доцільним призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Крім того, вирішуючи ініційоване відповідачем питання про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення виконавчого провадження, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою прийняти одне з таких рішень: залишити заяву без задоволення, скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

За змістом наведеної норми перелік рішень, які можуть бути прийняті за результатами перегляду заяви про скасування заочного рішення, є вичерпним, і рішення про зупинення стягнення за виконавчим документом до вказаного переліку не входить.

Також, відповідно до ст. 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Отже в сенсі наведеної норми правом зупинити виконання оскарженого рішення наділений тільки Верховний Суд.

У заяві про зупинення стягнення відповідач посилається на ст..ст. 149, 150, 152 ЦПК України, які передбачають підстави для забезпечення позову, порядок подання заяви про забезпечення позову та види такого забезпечення (у тому числі зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку). Отже зазначені норми не розповсюджуються на заяви про перегляд заочного рішення, а стосуються лише забезпечення позовів.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», яка містить виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які здійснюються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про таке зупинення, що відноситься до виключної компетенції судів апеляційної та касаційної інстанції та безпосередньо державного виконавця, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Таким чином, норми чинного ЦПК України не передбачають права суду першої інстанції, який ухвалив рішення, зупиняти виконавче провадження під час його виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 187, 259-261, 287, 288, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - скасувати, призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Призначити у справі підготовче судове засідання на 26 липня 2018 року о 10-00 годині.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя на підставі рішення суду від 14 лютого 2018 року, та зупинення виконавчого провадження № 56087748, - відмовити.

Роз'яснити відповідачу про право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову та встановити строк для подання відзиву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали.

Одночасно з надісланням відзиву до суду відповідач має надіслати його копію та копії доданих до відзиву документів іншим учасниками справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами.

У строк для подання відзиву відповідач має право пред'явити зустрічний позов.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (http://court.gov.ua/sud0538/).

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу проголошено 16 липня 2018 року.

Суддя: