АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/932/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 21,59 - Подорога Л.В. Доповідач в апеляційній інстанції - Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

головуючого - Василенко Л.І.

суддів Бабенка В.М., Бородійчука В.Г.

секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018 року (ухваленого під головуванням Подороги Л.В. о 10 год. 17 хв. в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області, повний текст виготовлений 13 квітня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, :

в с т а н о в и в :

25 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, яка є рідною сестрою позивача. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,06 га, яка розташована в межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заповіту померла не залишила. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, він, як рідний брат померлої, є спадкоємцем першої черги і має право на оформлення спадщини після смерті сестри.

В установлений законом термін він подав заяву про прийняття спадщини до Черкаської районної державної нотаріальної контори після смерті сестри ОСОБА_5 Заяву про прийняття спадщини також подала і двоюрідна племінниця померлої ОСОБА_4

Після спливу шестимісячного строку він повторно звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з метою переоформлення спадщини після смерті сестри.

Оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку він не має, серед документів у квартирі померлої він його не знайшов.

У газеті «Вісник Городищини» №15 від 14 квітня 2017 року було опубліковане оголошення наступного змісту: «втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку в адмінмежах Мліївської сільської ради серія НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_5 вважати недійсним».

25 квітня 2017 року він в письмовому порядку звернувся до відділу у Городищенському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області аби отримати копію державного акту на право власності. Згідно супровідного листа за №113/131-17 від 04 травня 2017 року за підписом начальника відділу було отримано копію державного акту на право власності та встановлено вартість земельної ділянки ріллі - 41 157,22 грн. з урахуванням коефіцієнтів 1,756 та 4,796; сінокоси - 503,58 грн. з урахуванням коефіцієнта 4,796.

З даною копією державного акту він повторно звернувся до нотаріуса.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої державним нотаріусом Черкаської РДНК від 26 жовтня 2017 року вбачається, що у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої ОСОБА_5 через відсутність оригіналу документу, що підтверджує право власності на землю.

Таким чином, він змушений звернутися до суду щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті сестри ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спору щодо спадкового майна немає, проте відсутність оригіналу державного акту на земельні ділянки позбавляє його можливості успадкувати нерухоме майно в нотаріальному порядку.

Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, а саме земельну ділянку № 1 площею 0,08 га та № 2 площею 0,98 га загальною площею 1,06 га, яка розташована в межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала сестрі ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 03 квітня 2006 року.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку не втрачений, а тому перешкод для звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини у спадкоємців відсутні.

В апеляційній скарзі, поданій 10 травня 2018 року, ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не встановлено чи відповідач ОСОБА_4 має право на спадщину після смерті ОСОБА_5 та спадкоємцем якої черги вона є.

Крім того, вважає, що судом в порушення норм процесуального права, при ухваленні рішення, не було застосовано до даних правовідносин положення норм ст.ст. 202, 240 ЦПК України.

Зазначив, що після ухвалення оскаржуваного рішення він звертався до відповідача з проханням надати йому або нотаріусу оригінал державного акту на спірну земельну ділянку. Проте, відповідачем державний акт ні йому, ні нотаріусу наданий не був.

Оскаржуване рішення суду порушує його право на власність, оскільки відповідач не надав нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу, внаслідок чого він позбавлений можливості отримати у власність спадкове майно - земельну ділянку.

12 червня 2018 року ОСОБА_4 скерувала до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому зазначила, що останній звертався до суду з аналогічним позовом, який ухвалою суду від 21 грудня 2017 року був залишений без розгляду.

Вважає, що в даній справі відсутні виняткові обставини для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки оригінал державного акту знаходиться в неї, скаржник за його отриманням до неї не звертався, нотаріус її не викликав та оригінал правовстановлюючого документа не витребовував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ОСОБА_3 та представників сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 06 грудня 2016 року. (а.с. 7)

Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя та свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2, виданого 01.02.1955 року, ОСОБА_5 мала дошлюбне прізвище «ОСОБА_3» та була рідною сестрою позивача ОСОБА_3 (а.с. 8 - 10).

Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Городищенському районі від 04 травня 2017 року № 113/131-17, ОСОБА_3 надано завірену архівну копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 03.04.2006 року (а.с. 12).

Про вище втрачений державний акт на землю, позивач подав оголошення у періодичне видання - газету «Вісник Городищини» № 15 від 14 квітня 2017 року (а.с. 15).

Постановою від 26 жовтня 2017 року, державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після померлої ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на землю (а.с. 14).

Згідно довідки Черкаської районної державної нотаріальної контори № 404/02-14 від 16 лютого 2018 року, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, у нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 696/2016. Із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 28).

Частиною 1 ст. 81 ЗК України, яка регламентує право власності на землю громадян, визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі(на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п'ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

За змістом наведених правових норм суд не вправі збирати та досліджувати докази за власною ініціативою, оскільки це було б порушенням принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У суді першої інстанції представником відповідача, в підтвердження заперечень проти позову, а саме того, що правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку не є втраченим, для огляду суду був наданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 03.04.2006 року виданий ОСОБА_5

Наявний у відповідача оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 03.04.2006 року також був наданий для огляду і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши наявність підстави вважати, що спірна земельна ділянка належала померлій ОСОБА_5 на праві власності, що стверджується копією державного акту на неї, наявність оригіналу даного правовстановлюючого документу у відповідача, що підтверджено останньою, відсутність факту його втрати, а також можливість повторного звернення спадкоємця до нотаріальної контору для оформлення спадщини, за наявності постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання прав власності на спадкове майно в судовому порядку та відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника про відсутність в матеріалах справи будь-яких документів на родинний зв'язок померлої ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки встановлення родинного зв'язку та визначення черги спадкоємців не є предметом даного позову.

Крім того, ОСОБА_4 є тією особою, яка 15.11.2016 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої 10.11.2016 року ОСОБА_5 та, відповідно, у даному позові самим відповідачем визначена в якості відповідача у даному спорі.

В апеляційній скарзі скаржник також наголошує на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права у вигляді не застосування до даних правовідносин норм ст. 202, 240 ЦПК України.

Вказані доводи оцінюються колегією суддів критично, оскільки зводяться до невірного трактування скаржником норм процесуального права.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, з'ясовує, чи бажають сторони звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участі судді.

Згідно до ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участі судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Проте матеріали справи не містять доказів наявності такої згоди у сторін. З ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 06.03.2018 року вбачається, що у підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та, що в підготовчому засіданні спір між сторонами до судового розгляду не врегульовано. Водночас до відзиву ОСОБА_7 долучено докази щодо здійснення нею поховання померлої ОСОБА_5

До апеляційної скарги скаржник долучає копію його звернення до ОСОБА_7 про надання оригіналу державного акту на землю та квитанцію про оплату поштового відправлення. Проте, вказане не місить доказів отримання відповідачем зазначеного звернення від позивача, тому підстав, що свідчать про бездіяльність зі сторони ОСОБА_7, колегія суддів не вбачає. Будь-яких доказів того, що відповідач відмовлялася передати позивачу чи нотаріусу, на їх вимогу, оригінал правовстановлюючих документів на спадкове майно, чим перешкоджала йому в оформленні права власності, скаржником не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.М. Бабенко

В.Г. Бородійчук