Номер провадження: 22-ц/785/3987/18
Номер справи місцевого суду: 494/178/17
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року м. Одеса

Справа № 494/178/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як правонаступників ОСОБА_8, на рішення Березівського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Римаря І.А. 14 березня 2017 року,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1..

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер її батько - ОСОБА_9. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме - дві земельні ділянки, площею - по 10 га. кожна, які розташовані на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім неї спадкоємцем першої черги також є - ОСОБА_5. На час відкриття спадщини, та на час закінчення шестимісячного строку вступу у спадщину, а саме - в період з 20.09.2012 р. по 18.10.2012 р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом вітообразний перелом правої ноги без зміщення.

24.01.2017 р. вона звернулась до приватного нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті батька, але нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 2 - 3 зворотна сторона).

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14.03.2017 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки -ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №06.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 батьком ОСОБА_4 є - ОСОБА_9 (а. с. 5). Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 ОСОБА_4 після одруження змінила прізвище на - «ОСОБА_4» (а. с. 6).

Відповідно до довідки Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області №13/02-23 від 12.01.2017 року (а. с. 9) ОСОБА_9 з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини, однак їй надано лист-роз'яснення від 24.01.2017 р. щодо пропуску строку на прийняття спадщини та відсутності документів права власності на спадкове майно (а. с. 10).

Позивач та її представник вказали, що строк на прийняття спадщини пропущено у зв'язку з хворобою, потім хворіли діти позивачки та також певний час шукали документи на спадкове майно, а тому вони пропустили строк з поважних причин.

У матеріалах справи міститься лише виписка із медичної картки стаціонарного хворого (а. с. 8), відповідно до якої ОСОБА_4 з 20.09.2012 р. по 18.10.2012 р. перебувала на стаціонарному лікуванні. Інших доказів які б підтверджували поважність пропуску шестимісячного строку з моменту смерті батька та до моменту подачі позовної заяви не надано.

Твердження позивача про те, що хворіли діти та шукали документи, суд трактує як її припущення, оскільки доказів вказаного також не надано.

Об'єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення нею дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька не було. Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Безспірних та поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не навів.

Посилання позивача на хворобу як на поважність причин пропуску строку звернення для прийняття спадщини, суд не приймає до уваги, оскільки підтверджено знаходження позивачки на лікуванні тільки з 20.09.2012 року по 18.10.2012 року, інших доказів не надано.

Тобто, переважну більшість часу, який надається спадкоємцю для прийняття спадщини, позивачка мала можливість реалізувати своє право, але не зробила цього та не надала переконливих доказів неможливості звернення його до нотаріуса.

Оскільки впродовж шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини після смерті батька, позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на час смерті батька позивачка разом з ним не проживала та не була зареєстрована, тому вона пропустила строк для прийняття спадщини. Суд вважає, що позивачкою не доведено переконливих підстав поважності причин несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, тому підстав для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини суд не вбачає.

Водночас у судовому засіданні позивачка та її представник зазначили, що у батька після смерті залишились дві земельні ділянки, площею по 10 ,0 га. кожна, які розташовані на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, цільове призначення їх для ведення товарного сільськогосподарського призначення. Проте жодного доказу або документу, які б підтверджували ці обставини останніми не надано.

Окрім того, під час судового засідання 14.03.2017 року позивачу та її представнику неодноразово суд пропонував можливість заявлення клопотань про надання (витребування) доказів або залучення додаткових доказів, проте останні вважали достатніми вказані докази, які містяться у матеріалах справи.

Виходячи з вищевикладених встановлених у судовому засіданні обставин по справі та нормативних положень Законів України, ураховуючи практику Верховного Суду України, суд не вбачає підстав для задоволення позову (а. с. 24 - 28).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 14.03.2017 р. скасовано та ухвалено нове.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Встановлено ОСОБА_4 додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1..

Рішення апеляційного суду Одеської області мотивовано тим, що як на підставу поважності пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилалась на хворобу. В ході розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач визнав як обставини, на які посилалася позивачка, так і матеріально правові вимоги пред'явлені в позові до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не потребують доказуванню. Тобто, оскільки та обставина, що хвороба позивача була перешкодою у своєчасному зверненні із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, визнана відповідачем, вона не підлягає доказуванню.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо підстав відмови у задоволенні позову, а саме: правомірність дій нотаріуса та ненадання правоустановчих документів, так як ці обставини не мають правого значення для вирішення цієї справи, оскільки предметом позову не є визнання дій нотаріуса неправомірними та визнання права власності на спадкове майно, а є лише вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, підсумовуючи викладене, з огляду на те, що відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, колегія суддів вважає, що для задоволення позову наявні законні підстави, передбачені ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому рішення районного суду на підставі п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову (а. с. 67 - 70).

У лютому 2018 р. ОСОБА_8 звернулася із апеляційною скаргою, як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки. Просить вищезазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що попередні судові рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що вона як спадкоємиця за законом прийняла та оформила спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_9. Разом з тим, до участі у розгляді справи залучена не була.

Під час розгляду справи було встановлено, що апелянт - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.. Провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників померлої. Апеляційним судом до участі були залучені правонаступники померлої ОСОБА_8 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

ОСОБА_11 - представник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_5у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення, безпідставність скарги. Вказує, що апелянт не надала жодного доказу на підтвердження своїх доводів.

ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у як найшвидшому вирішенні спору, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість її розгляду, освідомленість ОСОБА_5 про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України, яка була чинною на час ухвалення рішення, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України, яка була чинною на час ухвалення рішення, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів останній вірно встановив фактичні обставини щодо відкриття спадщини, пропуску строку для подання зави про прийняття спадщини.

Між сторонами виникли правовідносини спадкування.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, вищевказаних висновків про можливість задоволення позову, суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. 1270 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 27, 31, 33, 60, 61, 179 ЦПК України, які були чинними на час розгляду справи судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених апеляційним судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_9 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтв про народження НОМЕР_1 батьком ОСОБА_4 є - ОСОБА_9 (а. с. 5). Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 ОСОБА_4 після одруження змінила прізвище на - «ОСОБА_4» (а. с. 6).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47122461 ОСОБА_8 отримала 17.03.2017 р. Свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_9.

Згідно листа Березівської державної нотаріальної контори від 08.11.207 р. на адресу ОСОБА_4 (а. с. 80) останню було повідомлено, що спадкова справа за заявою ОСОБА_8 заведена - 07.02.2017 р.. Тобто, на час ухвалення рішення існувала спадкова справа за заявою ОСОБА_8 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12 і ОСОБА_4 про це було достеменно відомо. Разом з тим, ОСОБА_8 до участі у справі в якості співвідповідача залучена не була судом першої інстанції. Таким чином, ухваленими судовими рішеннями вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_8, порушено її права, які підлягають захисту. Правонаступниками ОСОБА_8 є - ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Відповідно до ст. ст. 27, 31, 33 ЦПК України, які були чинними на час подання позову та ухвалення рішення, тільки позивач визначає відповідача, підстави та предмет позову.

За клопотанням позивача суд першої інстанції може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Позивачка, скориставшись наданими їй правами, пред'явила позов тільки до спадкоємця за законом першої черги - ОСОБА_5.

Разом з тим, достовірно встановлено, що спадкоємцем є ще - ОСОБА_8, що було відомо позивачці, тому вона також повинна бути відповідачем по справі.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказане, ухвалив рішення, не залучивши до участі у справі усіх спадкоємців.

З врахуванням вищезазначеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити саме з вищевказаних підстав.

Вищезазначене не позбавляє можливості ОСОБА_4 звернутися до суду з відповідним позовом, визначившись з належними відповідачами.

Доводи апелянта про те, що вона як спадкоємиця прийняла та оформила спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_9, однак до участі у розгляді справи залучена не була, є обґрунтованими.

Апеляційна скарга ОСОБА_8, правонаступниками якої є - ОСОБА_6 та ОСОБА_7,є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Іншим обставинам по справі колегія суддів не надає оцінку, щоб не створити преюдиційність даного рішення апеляційного суду, оскільки по даній справі необхідно відмовити в позові саме за суб'єктним складом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала апеляційну скаргу не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї Глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 82 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблено з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_8 не приймала участі при попередньому апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції, також необхідно скасувати попереднє рішення апеляційного суду Одеської області.

Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як правонаступників ОСОБА_8, - задовольнити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 14 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна ухвала складена 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе