Справа № 630/425/18
Провадження № 2-о/630/18/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2018 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Люботин Харківської області в порядку окремого провадження цивільну справу № 630/425/18 (провадження № 2-о/630/18/18) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Селезньова Тетяна Олександрівна, про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються її батьками, -

встановив:
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказувала, що її батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , мешканці с. Андріяшівка Роменського району Сумської області. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на майна, яке він заповідав іншій дочці, ОСОБА_4 , тобто її рідній сестрі. Але для оформлення сестрою документів про право власності на спадщину виникла необхідність подати нотаріусу документи, які підтверджують її, ОСОБА_1 , родинні відносини, так як вона подала заяву про відмову від прийняття спадщина. Але такі документи вона не має змоги пред`явити нотаріусу, так як у неї відсутнє свідоцтво про шлюб з ОСОБА_5 , який був зареєстрований в 1977 році в м. Тбілісі. У неї лише є копія рішення суду від 1982 року про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 . Тому вона не змозі самостійно отримати документи, які б підтверджували її дівоче прізвище « ОСОБА_6 », та відповідно родинні відносини з батьками.

Ухвалою від 31 липня 2018 року було відкрито провадження в справі та одночасно, за ініціативою суду, витребувано від заявника документи на підтвердження реєстрації громадян в будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву підтримала та пояснила наступне. В 1974 році вона приїхала з с. Андріяшівка Роменського району Сумської області до м. Люботин для проходження навчання в ПТУ залізничного транспорту. Після завершення навчання вона залишилась на постійне проживання в м. Люботин, де познайомилась па почала підтримувати стосунки з ОСОБА_5 . В 1977 році ОСОБА_5 був призваний на строкову військову службу та проходив її в м. Тбілісі Грузинської РСР. Того ж року вона на прохання свого майбутнього чоловіка приїхала до м. Тбілісі, де за сприяння командування військової частини, вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , взявши його прізвище. Але після розірвання шлюбу в 1982 році вона не відновила дівоче прізвище. Через втрату свідоцтва про шлюб та неможливість відновлення на території України запису про реєстрацію шлюбу вона не може підтвердити свої родинні відносини з батьками. Встановлення такого факту потрібно їй для підтвердження того, що вона є непрацездатною донькою свого померлого батька, які відмовилась від обов`язкової частки у спадщині.

Заінтересована особа, Приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Селезньова Т.О. направила до суду заяву про проведення розгляду справи за її відсутності.

Суд, дослідивши подані заявником докази, а також допитавши свідків, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ППВС України за № 5 від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з паспорта громадянина України НОМЕР_1 від 11 лютого 2000 року, ОСОБА_1 , заявник по даній справі, народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Андріяшівка Роменського району Сумської області.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 19 жовтня 1955 року, у батьків, ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , в с. Андріяшівка Глинського району Сумської області народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 донька, ОСОБА_8 .

Постійне проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в с. Андріяшівка разом з батьками, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в період до 1973 року підтверджується записами в обліковій картці погосподарського обліку, особовий рахунок № НОМЕР_3 , ведення якого забезпечується виконавчим комітетом Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Андріяшівка Роменського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 січня 2015 року, виданим виконавчим комітетом Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Також, 01 червня 1974 року на ім`я ОСОБА_8 , 1955 р.н., було заповнено трудову книжку. Запис в трудовій книжці про трудову діяльність під № 1 засвідчує те, що ОСОБА_8 в період з 01 вересня 1973 року по 31 травня 1974 року проходила навчання в ПТУ № 16 м. Люботин. На титульному аркуші трудової книжки також наявний запис про зміну прізвища працівника ОСОБА_8 на ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 29 червня 1977 року, виданого в м. Тбілісі.

В судовому засіданні за ініціативою заявника в якості свідків були допитані ОСОБА_9 і ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що від народження постійно проживає в м. Люботин, та підтвердила, що в 1973 році вона під час навчання ПТУ № 16 м. Люботин познайомилася з ОСОБА_8 . Під час навчання до неї приїздив її батько на ім`я ОСОБА_10 , який проживав в с. Андріяшівка Сумської області. Вона знає, де проживали батьки її подруги, так як їздила до них кілька разів в гості на запрошення ОСОБА_11 . Також свідок підтвердила, що у ОСОБА_12 був наречений, якого направили для проходження військової служби до Грузії, та вона навіть поїхала до нього, аби укласти шлюб. Від тоді Людмила змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_13 , і під цим прізвищем вона, ОСОБА_9 , знає її по теперішній час.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив суду, що познайомився з ОСОБА_14 в 1974 році, коли вона ще навчалась в ПТУ № 16 м. Люботин. До батьків Людмили в с. Андріяшівка Сумської області він їздив лише два рази. В 1977 році його призвали до лав Збройних сил СРСР і він проходив військову службу на території Грузинської РСР. На його прохання ОСОБА_11 приїхала до військової частини та вони, за сприяння командування, уклали шлюб в одному з відділів ЗАГС м. Тбілісі. На підтвердження своїх слів свідок ОСОБА_5 надав для огляду військовий квиток НОМЕР_5 від 28 квітня 1977 року, в якому є штамп і печатка з позначенням прізвища ОСОБА_8 , 1955 р.н., і запису за 1977 рік, які характерні для відмітки про реєстрацію шлюбу.

Згідно з рішенням Харківського районного народного суду від 05 квітня 1982 року, ухваленого в справі № 2-933 за позовом ОСОБА_1 , було розірвано шлюб, зареєстрований 29 червня 1977 року в Ленінському райЗАГС м. Тбілісі між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .

Аналізуючи досліджені письмові докази в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до переконання, що вони в достатній мірі підтверджують той факт, що ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у батьків, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , і заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , є одна й та сама людина. Від так, батьками заявника є саме ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Встановлення цих фактів необхідно заявнику для вчинення нотаріальної дії, пов`язаної з оформленням спадщини після смерті її батька. Тому суд задовольняє заяву в повному обсязі.

При зверненні до суду з заявою ОСОБА_1 сплатила заяву суму судового збору 352,40 грн., яка підлягає поверненню на користь заявника виключно на підставі поданого ним клопотання в порядку передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Але такого клопотання заявник протягом розгляду справи не подала, що не позбавляє її можливості звернутися з побідним клопотанням окремо.

Керуючись ст.ст. 10, 76-81, 263-265, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення складений 05 жовтня 2018 року.

Суддя О. О. Малихін