АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, уточнивши який просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 233,90 грн. та 502,26 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що, тривалий час він та його сім'я мешкають у квартирі АДРЕСА_1. Відповідач по справі є його сусідкою та мешкає у квартирі АДРЕСА_2. З 2014 року відповідач порушує спокій його сім'ї, безпідставно збирає кошти на будь-які потреби, як то на заміну замку вхідних дверей у коридор, виготовлення ключа, встановлення теплового лічильника, при цьому, чеків не надає.

Також, невідомі люди ходять по коридору, не зрозуміло яким чином потрапляючи до замкненого коридору. Такі події викликали у нього пригнічений стан, він почав відноситись до усього нервово, його дратує нецільове використання його сімейних коштів, оскільки прибуток його родини невеликий. Він має захворювання, яке вимагає постійного лікування та витрачання коштів на придбання ліків, тому переживати стрес йому протипоказано. Неправомірні дії ОСОБА_3 з вимагання коштів з його сім'ї, обман стосовно зібраних коштів, призвели до фізичного болю та страждань, душевних хвилювань, розладу здоров'я, він був змушений купувати ліки за свої кошти та лікуватись у стаціонарі. Розмір моральної шкоди оцінює в 502,26 грн., з розрахунку необхідності придбання ліків для його нормальної життєздатності. Матеріальна шкода полягає в відшкодуванні безпідставно зібраних з його сім'ї коштів на встановлення замку (40 грн.), виготовлення ключа (50 грн.), встановлення теплового лічильника (100 грн.); на усунення несправностей, які відбувались за власні кошти - встановлення еклектролампи (10 грн.), виправлення обриву дзвінка (20 грн.), встановлення лампи розжарювання (2 шт. * 13,90 грн.). На письмовий запит КП «Теплоенерго» йому надали інформацію, що встановлення лічильника на будинок відбувалось за рахунок організації, а не за рахунок мешканців будинку.

В зв'язку з чим просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач здійснює свої права вільно, на власний розсуд, відповідачем не міг бути примушений до вчинення дій, які вважав би недоречними або недоцільними, необов'язковими чи протиправними, позивачем не доведено передання відповідачу коштів або вчинення відповідачем інших дій, що призвели до порушення його прав, позовні вимоги є недоведеними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддею першої інстанції не відбулося опитування свідків з кв. АДРЕСА_4, АДРЕСА_3, що призвело до передчасного неправильного вирішення справи, а саме факт порушення цивільного права позивача, наявність винної, протиправної поведінки відповідача, що мала наслідком завдання збитків або моральної шкоди змогли б підтвердити вказані свідки-сусіди, а також рішення суду не відповідає закону та є необгрунтованим.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1.

У квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_4.

27.12.2016 року позивач звернувся до КП «Теплоенерго» з приводу вартості теплового лічильника та походжень коштів, витрачених на його встановлення. Відповіді на дане звернення позивачем не надано.

Також, позивачем надано до суду оригінали чеків на придбання ліків різних фармакологічних груп в 2015-2016 рр., а також на придбання лампи розжарування.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що Позивачем не надано медичної довідки встановленої форми, яка б підтверджувала погіршення стану його здоров'я у зв'язку з викладеними у позові обставинами, зокрема, викликане хвилюваннями через неправомірні, на думку позивача, дії відповідача. Позивачем не надано виписки з історії хвороби, яка б містила інформацію про призначене лікування у зв'язку з захворюванням, викликаним стресом.

Позивачем не надано жодного доказу, який б підтверджував факт передання коштів відповідачу.

Враховуючи, що позивач здійснює свої права вільно, на власний розсуд, відповідачем не міг бути примушений до вчинення дій, які вважав би недоречними або недоцільними, необов'язковими чи протиправними, позивачем не доведено передання відповідачу коштів або вчинення відповідачем інших дій, що призвели до порушення його прав, позовні вимоги слід визнати безпідставними та в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (статті 23, 1167 ЦК України).

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем при зверненні до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції будь-яких письмових доказів на обґрунтування своїх позовних вимог суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що судоми першої інстанції не відбулося опитування свідків з кв. АДРЕСА_4, АДРЕСА_3, що призвело до передчасного неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції в повному обсязі досліджені матеріали справи, що мають значення для даної справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зщазаначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведені норми законів та обставини справи, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, однак вважає їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

М.Ю. Петешенкова