Справа № 127/2-25/11
Провадження № 4-с/127/82/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Бедрак М.М.,
представника стягувача ОСОБА_2,
державного виконавця Микитюка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4,-
До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4
Скарга мотивована тим, що Центральним відділом ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 12.03.18 року заявником було подано до Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області заяву про звернення стягнення на належне заявнику, як боржнику по виконавчому провадженню, нерухоме майно (2/5 частки квартири за № 37 в будинку за № 126а по вул. Келецькій в м. Вінниці та 1/6 часку квартири за № 5 в будинку за № 32 по вул. Пролетарській в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області). До заяви було додано копію правовстановлюючого документа на майно. Необхідність подання такої заяви була продиктована тим, що по виконавчому провадженню за даними виконавця обліковується значна заборгованість, а іншого способу її ліквідувати наразі немає. При спілкуванні з державним виконавцем того ж дня, останнім було повідомлено, що негайно звертати стягнення він не має можливості, бо надзвичайно завантажений, тому необхідно почекати деякий час. Крім того, у заяві заявника зазначено два обєкти нерухомого майна, один з яких знаходиться не на території Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, тому щодо звернення стягнення на такий обєкт виконавець буде направляти відповідне доручення відділу ДВС того району, де знаходиться обєкт (Липовецького району Вінницької області). До 06.07.2018 року у заявника не було жодної інформації про те, які саме дії вчинялись виконавцем щодо звернення стягнення на нерухоме майно. Жодної кореспонденції від відділу ДВС з цього питання заявник не отримував. 06.07.2018 року ОСОБА_1 мав нагоду спілкуватись із виконавцем (подавав заяву про доручення до матеріалів виконавчого провадження копії квитанції) і дізнався про те, що стосовно його заяви жодних дій виконавцем не вчинялось. 10.07.2018 заявник перевірив отриману інформацію за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження і дізнався, що жодних дій щодо звернення стягнення на нерухоме майно не здійснено. По вказаному виконавчому провадженню має місце незаконна бездіяльність державного виконавця, що грубо порушує права заявника, і тому він змушений звертатись зі скаргою на його бездіяльність в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України а також відповідно до ч. 1 ст. 19 та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Бездіяльність державного виконавця прямо порушує право заявника, гарантоване Конституцією України, на те, щоб його громадянські права та права сторони виконавчого провадження були не порушені, дотримувались та забезпечувались.
В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу, посилаючись на обставини, викладені в ній.
Представник стягувача заперечував щодо задоволення скарги, зазначив, що державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження».
Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заперечив проти задоволення скарги. Суду пояснив, що дії державного виконавця відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження». Одразу звернення стягнення на майно, яке належить боржнику, не було проведено у звязку із великою зайнятістю в роботі.
Дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження № 14049587, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Центральним відділом ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 12.03.18 року ОСОБА_1 було подано до Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області заяву про звернення стягнення на належне заявнику, як боржнику по виконавчому провадженню, нерухоме майно (2/5 частки квартири за № 37 в будинку за № 126а по вул. Келецькій в м. Вінниці та 1/6 часку квартири за № 5 в будинку за № 32 по вул. Пролетарській в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області). До заяви було додано копію правовстановлюючого документа на майно.
Крім того, у заяві заявника зазначено два обєкти нерухомого майна, один з яких знаходиться не на території Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, тому щодо звернення стягнення на такий обєкт виконавець буде направляти відповідне доручення відділу ДВС того району, де знаходиться обєкт (Липовецького району Вінницької області).
До 06.07.2018 року у заявника не було жодної інформації про те, які саме дії вчинялись виконавцем щодо звернення стягнення на нерухоме майно. Жодної кореспонденції від відділу ДВС з цього питання заявник не отримував.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що, стосовно заяви скаржника жодних дій державним виконавцем не вчинялось, звернення стягнення на нерухоме майно не здійснено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника.
Ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено умови звернення стягнення об'єкти нерухомого майна фізичної особи.
Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).
Проте така постанова до звернення скаржника до суду із скаргою державним виконавцем не виносилась.
Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Щодо знаходження частини майна не на території діяльності Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, слід вказати на наступне.
У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби (ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).
Жодних доручень Липовецькому ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області не давав, що підтверджується даними АСВП.
Наявність значної суми заборгованості по виконавчому провадженню, відсутність коштів та будь-якого іншого майна у боржника підтверджується матеріалами виконавчого провадження.
Обєктивні причини і фактори, які перешкоджали б зверненню стягнення на майно чи унеможливлювали вчинення необхідних дій судом не встановлені.
Державним виконавцем не в повній мірі перевірено майновий стан боржника, а саме: не перевірено майновий стан за адресою, вказаною у виконавчому документі та не проведено перевірки не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, п.6 ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Законами України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
У пілотному рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року, ОСОБА_6 проти України зазначено, суд повторює, що право на суд, захищене ст. 6 було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволила, щоб остаточне обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь якій зі сторін.
Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, рішення «ОСОБА_7 проти Італії».
У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.
Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції справа «Бурдов проти Росії».
Така ж практика ЄСПЛ у багатьох інших справах як проти України, так і проти інших держав.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Таким чином, підлягають задоволенню вимоги боржника про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 щодо не звернення стягнення на нерухоме майно боржника по виконавчому провадженню № 14049587.
Щодо вимоги про зобовязання посадових осіб Державної виконавчої служби звернути стягнення на нерухоме майно боржника по виконавчому провадженню № 14049587, то суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» саме на державну виконавчу службу покладено обовязок виконання рішень судів в примусовому порядку, тобто вона в силу Закону вживає заходів примусового виконання рішень. При цьому суд враховує, що відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07 лютого 2014 року № б «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Отже, вимога заявника про зобовязання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 звернути стягнення на нерухоме майно боржника по виконавчому провадженню № 14049587- задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 447, 450,451 ЦПК України, суд,
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 щодо не звернення стягнення на нерухоме майно боржника по виконавчому провадженню № 14049587.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст ухвали складено 01.10.2018 року.
Суддя О.О. Жмудь