Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/900/15-ц
УХВАЛА

27 вересня 2018 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Довженко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача, -

встановив:

05 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»(далі - заявник) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про заміну стягувача.

Обґрунтовуючи заяву, заявник зазначив, що в провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05 червня 2008 року. 25 лютого 2016 року Миколаївським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 480/900/15-ц, за яким з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05 червня 2008 року в розмірі 43860 грн. 21 коп.

26 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу № 2016-3КI/ДГ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05 червня 2008 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У зв'язку із вищезазначеним, заявник просить замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 480/900/15-ц.

У судове засідання заявник не з'явився, з поданого до суду одночасно з заявою клопотання слідує, що заявник підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу без участі його представника.

Боржник ОСОБА_1,у судове засідання не з'явилася, при цьому 27.09.2018 подала на адресу суду заяву, в якій повідомила суд, що заперечує проти заміни стягувача; розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи № 480/900/15-ц, суд дійшов такого.

28 вересня 2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області у цивільній справі № 480/900/15-цухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05 червня 2008року в сумі 43860 грн. 21 коп.та судового збору у сумі 438 грн. 60 коп. (а. с. 48 - 51).

26 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу № 2016-3КI/ДГ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 1 від 04 червня 2008 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема, п. п. 1), 2) ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України Про виконавче провадження, зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім цього, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою, і такою що підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 260, ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит - Капітал про заміну стягувача - задовольнити.

Замінити сторону стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 480/900/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1 від 04 червня 2008року в сумі 43860 грн. 21 коп.та судового збору у сумі 438 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. О. Шаронова

27.09.2018