Ухвала

22 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 760/21210/14-ц

провадження № 61-48118ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року, постанову Верховного Суду від 16 травня 2018 року, постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_1, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_1, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю.

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_1

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року залишено без змін.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

12 грудня 2018 року ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року, постанову Верховного Суду від 16 травня 2018 року, постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, в якій просять скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1

У відкритті касаційного провадження у цій справі в частині оскарження заявниками рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 рокувже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, за наслідком якого винесено постанову про залишення цієї касаційної скарги без задоволення, тому підстав для повторного розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на ці ж судові рішення немає.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у даній справі в частині оскарження заявниками постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року також необхідно відмовити у зв'язку з наступним.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, частина перша статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку постанов апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Тому у відкритті касаційного провадження у цій частині необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Водночас касаційне провадження у цій справі в частині оскарження постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року не підлягає відкриттю, оскільки розділом V главою другою ЦПК України до повноважень Верховного Суду не входить перегляд рішень Верховного Суду в порядку касаційного оскарження.

Таким чином, касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 в частині оскарження постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року необхідно повернути особам, які її подали.

Керуючись статтею 394 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_1, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на постанову Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_1, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю повернути особам, які її подали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак