ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №586/587/18

Номер провадження 22-ц/788/1530/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та представника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області - Міснік В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на окрему ухвалу Середино-Будського районного суду Сумської області від 05 липня 2018 року в складі судді Темірова Ч.М., постановленої у м. Середина-Буда, повний текст якої складений 05 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У червні 2018 року начальник Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи подання, посилався на те, що на примусовому виконанні у Ямпільському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавче провадження № 40675862 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11 жовтня 2013 року Середино-Будським районним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди буде влаштована дитина, починаючи з 19 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по аліментам станом на 01 травня 2018 року становить 49719 грн 12 коп.

Посилаючись на те, що при проведенні виконавчих дій було встановлено, що боржниця за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає, її місцезнаходження невідоме, майна, на яке згідно із законом може бути звернено стягнення, у власності боржниці виявлено не було, тому начальник державної виконавчої служби на підставі ст.ст. 18, 40 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 375 ЦПК України просив суд постановити ухвалу про оголошення розшуку боржниці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє місце проживання якої значиться у АДРЕСА_1, яка має несплачені боргові зобов'язання у сумі 49719,12 грн та місцезнаходження якої не відоме.

Ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 14 червня 2018 року у задоволенні подання начальника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, відмовлено.

Крім того, 05 липня 2018 року Середино-Будським районним судом Сумської області постановлено окрему ухвалу, яку направлено до Головного територіального управління юстиції в Сумській області для вжиття відповідних заходів.

Не погоджуючись з вказаною окремою ухвалою, Ямпільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить окрему ухвалу суду скасувати.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що Ямпільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області при подачі до суду подання про оголошення розшуку боржниці ОСОБА_3 помилково послався, як на правову підставу для задоволення подання, на статтю 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка втратила чинність, замість статті 36 цього ж Закону. При цьому, як вважає заявник, не було порушено вимоги щодо складання подання, оскільки зміст статті Закону суттєво не змінився. Також, відділ ДВС вказав на те, що при розгляді даної цивільної справи суд безпідставно вказав на аналогічні порушення і в інших цивільних справах з таким же, як і в даній справі, предметом звернення, що не були предметом розгляду у даній справі. Крім того, відділ ДВС зазначив, що не був повідомлений про дату і час розгляду справи за його поданням.

Від боржниці ОСОБА_3 в установлений судом строк відзив не надходив, письмові заперечення на апеляційну скаргу також.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Міснік В.М. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Окрема ухвала суду мотивована тим, що звертаючись з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець послався на статтю 40 Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність на підставі Закону України № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, в якому положення щодо оголошення розшуку боржника регулюється статтею 36. Також, суд вказав, що в аналогічних цивільних справах № 586/393/17, № 586/99/18, № 586/588/18 та № 586/589/18 державні виконавці також посилались на статтю 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка втратила чинність, що вказує на їх необізнаність законодавчої бази та професійну некомпетентність.

При розгляді заявленого питання колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Таким чином, окрема ухвала суду - це акт реагування суду на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Окрема ухвала може бути постановлена судом до завершення судового розгляду або одночасно із цим.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

У той же час, суд першої інстанції, постановляючи окрему ухвалу, не навів доводів, за якими дійшов висновку про допущені посадовими особами органу виконавчої служби порушення законності, оскільки помилкове посилання начальником відділу ДВС в поданні про оголошення розшуку боржника на норму статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка втратила чинність, само по собі не може слугувати підставою для постановлення окремої ухвали суду.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для звернення до суду начальника відділу ДВС з поданням про оголошення розшуку боржника правильно вказано на відсутність відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржниці ОСОБА_3, що узгоджується з нормами нині діючої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд першої інстанції в окремій ухвалі послався на порушення державними виконавцями Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області вимог цього ж Закону в інших цивільних справах, що не були предметом розгляду в даній цивільній справі, що не відповідає положенням статті 262 ЦПК України.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлене питання у даній справі було вирішено судом ще 14 червня 2018 року, за наслідками розгляду якого було відмовлено у задоволенні подання начальника відділу ДВС про оголошення розшуку боржника, однак окрема ухвала судом була постановлена 05 липня 2018 року, тобто, вже після завершення розгляду справи судом, що не передбачено нормою статті 262 ЦПК України, в якій передбачено, що окрема ухвала може бути постановлена судом до завершення судового розгляду або одночасно із цим.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що окрема ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити.

Окрему ухвалу Середино-Будського районного суду Сумської області від 05 липня 2018 року в даній справі скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина