У Х В А Л А

4 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 753/12916/15-ц

Провадження № 14-409 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом Публічного акціонерного товариства (далі також - ПАТ) «Універсал Банк» (далі також - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі також - ТзОВ) «Орізон», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року та

в с т а н о в и л а:

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 26 грудня 2007 року уклав з ТзОВ «Орізон» (далі - позичальник) кредитний договір (далі також - кредитний договір). Позивач вказував, що позичальник неналежно виконував умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. Враховуючи наявність укладених 26 грудня 2007 року для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором договорів поруки з ОСОБА_3 № BL742-П, ОСОБА_4 № BL742-П-2, ОСОБА_5 № BL742-П-3, позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути на свою користь солідарно: з ТзОВ «Орізон» і ОСОБА_3 заборгованість у сумі 862 188,59 доларів США; з ТзОВ «Орізон» та ОСОБА_4 - 862 188,59 доларів США; з ТзОВ «Орізон» і ОСОБА_5 -862 188,59 доларів США.

17 серпня 2015 року Дарницький районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі.

11 січня 2016 року Дарницький районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі в частині вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТзОВ «Орізон».

Ухвалу суд мотивував тим, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які мають розглядатися за правилами різних видів судочинства. Суд першої інстанції вважав, що з огляду на суб'єктний склад спору і зміст позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТзОВ «Орізон», вони повинні розглядатись за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

15 червня 2016 року Апеляційний суд міста Києва постановив ухвалу, якою залишив без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року.

Мотивував тим, що між двома юридичними особами - ТзОВ «Орізон» і ПАТ «Універсал Банк» - існують господарські правовідносини, які виникли у зв'язку з укладенням ними господарського договору, а тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження в частині позовних вимог до ТзОВ «Орізон». Ухвалу апеляційний суд також мотивував правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-2974цс15.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. Просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд. Скаржиться на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивує тим, що стаття 205 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України у редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваних ухвал, не передбачала закриття провадження в частині справи, а визначала можливість ухвалення такого рішення лише стосовно всієї справи. Вказує, що у цій справі наявна спільність предмету позову, а тому висновки судів першої й апеляційної інстанцій неправильні. Крім того, зазначає, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у господарській справі № 910/2983/16 про стягнення заборгованості за кредитним договором залучені до участі у справі як треті особи, а 14 червня 2016 року Господарський суд міста Києва ухвалою відмовив ОСОБА_4 у прийнятті позовної заяви до ПАТ «Універсал Банк» в межах справи № 910/2983/16, оскільки вважав, що вона не може розглядатися за правилами господарського судочинства.

5 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив касаційне провадження у справі.

1 березня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою призначив справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

22 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року з підстав порушення правил суб'єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 вказала, що бажає взяти участь у засіданні суду касаційної інстанції з розгляду її касаційної скарги.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Велика Палата Верховного Суду перевіряє в межах касаційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 [Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод] (статті 6-1), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78),§ 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany», § 28).

Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду створила учасникам процесу у справі № 753/12916/15-ц належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

З огляду на вказане, а також ураховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року розглядатиметься без повідомлення та виклику учасників справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованостіза касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року.

2. Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про розгляд за її участю у судовому засіданні справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року.

3. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 31 жовтня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

4. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
О. С. ЗолотніковІ. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
В. С. КнязєвО. С. Ткачук
Л. М. ЛобойкоВ. Ю. Уркевич
О. Г. Яновська