Справа № 445/1397/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді: Сивак В. М.,

при секретарі Захарчук Н.Я.

представника позивача Наконечна О.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства про витребування безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом звернувся до суду із вимогою стягнути із ОСОБА_2 7446,00 грн. для відшкодування матеріальних збитків. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за первісним позовом 04 травня 2017 року скоїв дорожньо-транспортну пригоду, виїхавши на тротуар на праву сторону вулиці та здійсним наїзд на інформаційний металевий стовп та металеву огорожу. Відповідач відновив металеву огорожу, а металевий інформаційний стовп не відновлено чим завдано матеріальну шкоду громадському майну міста.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду із вимогою стягнути із Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства кошти в сумі 4470,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після скоєння ДТП відповідач за зустрічн им позовом Золочівське МВЖКП без жодних правових підстав прийняло кошти в сумі 4470,00 грн. від ОСОБА_2 за відшкодування збитків, внаслідок наїзду на огорожу. Витребування відповідних коштів було безпідставним, оскільки 04 травня 2017 року мав місце факт ДТП із страховим випадком транспортного засобу, цивільна відповідальність якого застрахована. Відповідні кошти повинні бути відшкодовані страховиком.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом первісний позов підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечила, посилаючись на те, що наявність страхового полісу обов'язкового страхування не звільняє винуватця ДТП від зобов'язань по відшкодуванню шкоди в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом проти задоволення первісного позову заперечив. У письмовому відзиві на позовну заяву посилається на те, що позивачем не пред'явлено вимог до страхової компанії «Провідна», а тому позовні вимоги до задоволенню не підлягають, оскільки обов'язок із відшкодування заподіяної шкоди покладається на страховика.

Зустрічний позов просить задоволити у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у зустрічному позові.

Суд заслухавши пояснення сторін. Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну правову оцінку, прийшов до наступних висновків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №092308 04.05.2017 року ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2109, обстановки «погодні умови дощ», внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду металевий стовп - інформаційний та перила, що призвело до ДТП, внаслідок чого автомобіль отримав технічні ушкодження.

04 серпня 2017 року Золочівське міське виробниче житлово-комунальне підприємство направило ОСОБА_2 Претензію №244 на суму 7446,00 грн., згідно змісту якої позивач просить до 15.08.2017 року відновити інформаційний металевий стовп в натурі. Вартість даного стовпа та роботи по його відновленню становить 7446,00 грн.

Згідно Розрахунку вартості відновлення металевого інформаційного стовпа в м. Золочеві становить 7446,00 грн, з яких 4200,00 грн вартість опори, 1400,00 грн. - вартість вказівних табличок, 1109,00 грн. - транспортні витрати; 737,00 грн. - вартість витрат по встановленню стовпа.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, оскільки відповідач не довів обставини, що виключають його вину у завданні шкоди позивачу, то він повинен відшкодувати заподіяну шкоду у повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно, на час ДТП відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану третім особам в ТОВ СК «Провідна», що підтверджується страховим полісом №АК/1201684. Згідно умов страхування, страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану життю, здоров'ю складає 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн.

Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6 - 2808 цс 15, зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі викладеного, суд вважає, що в даному випадку відповідач не звільняться від обов'язку відшкодувати шкоду. В той же час, відповідач має право звернутись з регресними вимогами до страхової компанії.

Таким чином, посилання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на те, що шкода повинна була відшкодована страховою компанією не має правового значення по справі.

Відповідно до ч. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач бажає залишити у себе пошкоджений автомобіль, а тому, суд вважає обґрунтованим посилання представника відповідача на те, що із суми ринкової вартості повинно бути відраховано вартість знищеного автомобіля.

На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, яка розраховується з врахуванням вартості відновлення металевого Інформаційного стовпа, у розмірі 7446,00 грн.

Зважаючи на законність вимог позивача за первісним позовом, та про можливість звернення із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, безпосередньо до заподіювача такої шкоди, пропри те, що його відповідальність застрахована, суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача за зустрічним позовом та про відмову у їх задоволенні, оскільки кошти, отримані Золочівським МВЖКП на відновлення металевої огорожі не є безпідставно набутим майном, а є добровільним відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Керуючись, ст.ст. 22,23, 1166,1167,1187,1194 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовільнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (1990 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства (, місцезнаходження: 80700, м.Золочів, вул.Лермонтова, 2, р/р 3 в ПАТ «Кредобанк», МОФ 325365) 7446,00 (сім тисяч чотириста сорок шість грн., 00 коп.) гривень для відшкодування матеріальних збитків та 1600,00 (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) гривень сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства про витребування безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Суддя В. М. Сивак