Справа № 333/4141/18
Провадження № 2/333/2231/18
04 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
при секретарі Кунець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не зявилась. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу проживання відповідачки, але на адресу суду повернулися конверти з причини «за закінченням терміну зберігання», на конверті містяться відмітки листоноші про залишення відповідачу повідомлення про необхідність зявитись до поштового відділення для отримання кореспонденції, але з невідомих причин він не отримав судові повістки. З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлена належним чином про час, дату та місце судового розгляду. Причини неявки відповідача суду не повідомлені, відзиву на позов та будь-яких інших заяв, клопотань відповідач до суду не надала.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
27.09.2016 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (кредитор) і ОСОБА_2П.(позичальник) було укладено договір №ВВ4-3498-Ф/16-DOM про приєднання до Правил (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами за тарифним планом Універсальна картка «Домовичок», згідно з умовами якого кредитор відкрив позичальнику картковий та позичковий рахунок для проведення розрахунків по овердрафту, строком дії дозволеного овердрафту в сумі 8600,00 грн. 12 місяців, зі сплатою базової процентної ставки за користування у розмірі 30 % річних і процентної ставки на прострочену заборгованість у розмірі 48 % річних.
Відповідно до п.2.2.3.8 договору №ВВ4-3498-Ф/16-DOM від 27.09.2016 року погашення суми основного боргу за дозволеним овердрафтом здійснюється у розмірі мінімального платежу до 25 числа кожного місяця протягом строку дії ліміту Дозволеного овердрафту, починаючи з наступного календарного місяця за місяцем, в якому на картковому рахунку клієнта був встановлений ліміт дозволеного овердрафту та за умови наявності заборгованості на день розрахунку мінімального платежу, за рахунок надходження коштів на картковий рахунок клієнта.
Згідно з п.2.2.3.9 договору №ВВ4-3498-Ф/16-DOM від 27.09.2016 року у разі повного або часткового непогашення клієнтом суми мінімального платежу в зазначені вище строки сума непогашеної заборгованості за мінімальним платежем визнається простроченою та наступного банківського дня переноситься на рахунок простроченої заборгованості.
Однак ОСОБА_2 вимоги вищевказаного кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит і відсотки по ньому не сплачує.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №ВВ4-3498-Ф/16-DOM від 01.02.2017 року позивач надав відповідачу кредит. Однак ОСОБА_2порушує вимоги кредитного договору №ВВ4-3498-Ф/16-DOM від 27.09.2016 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі.
Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 610,611,612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054,1056-1 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України,суд,-
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 05.10.2018 р.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова