ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

м.Суми

Справа №592/13579/17

Номер провадження 22-ц/788/1190/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2018 року в складі судді Котенко О.А., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2017 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Служби у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином, встановлення способу участі батька у вихованні сина.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 зареєстрував шлюб 09 червня 2007 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Але з відповідачем життя не склалося і за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 січня 2017 року їх шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу і до цього часу він приймає участь у матеріальному забезпеченню сина. Перед розірванням шлюбу відповідач забрала їх спільну дитину та переїхала проживати за новою адресою: АДРЕСА_1. Останнім часом відповідач перестала надавати йому сина для сумісного проведення з ним часу. Він намагався урегулювати це питання з відповідачем мирним шляхом, неодноразово звертався до неї та просив не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною, адже вони мають хлопчика, для якого спілкування з батьком так само важливо як із матір'ю. Він має бажання бачитися зі своєю дитиною, спілкуватися з нею, приймати активну участь у її вихованні, хоче приймати участь у його розвитку та у житті. Не досягнувши з відповідачем згоди щодо побачень та спілкування з дитиною, як крайній метод він звернувся до Служби у справах дітей Сумської міської ради для сприяння у встановленні графіку за яким вони зможуть спільно виховувати дитину. 19 жовтня 2017 року листом № 271-20/Б-511 Служба у справах дітей надала відповідь, що з ОСОБА_2 проведено бесіду, в ході якої вона наполягала на вирішенні питання щодо встановлення графіку відвідин сина в судовому порядку. Відповідач продовжує ігнорувати його прохання щодо спілкування з дитиною. Вважає, що такі дії відповідача свідчать про умисне порушення його прав щодо спілкування з дитиною, участі в вихованні сина, у його розвитку. Згідно чинного Сімейного законодавства відповідач не має жодного права чинити перешкоди йому у спілкуванні, побаченнях, у вихованні їх спільної дитини. Зважаючи на те, що з відповідачем не вдалося урегулювати конфлікт щодо його спілкування з дитиною мирним шляхом, тому він вимушений звертатися з відповідним позовом до суду.

У зв'язку з цим, позивач просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити час та дні для його зустрічей з сином до його повноліття: з 18 години п'ятниці по 17 годину неділі, два рази на місяць, через тиждень (з ночівлею); два рази на тиждень по буднях, у тому числі для відвідування дитячих заходів, установ; під час відпустки на строк від 7 до 21 одного дня з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинку, екскурсії; половину періоду осінніх, зимових, весняних та літніх канікул; у святкові дні; у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного проживання (перебування).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

При проживанні ОСОБА_5 з матір'ю ОСОБА_2 встановлено ОСОБА_1 час спілкування з сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. до 19 год. за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 один раз на тиждень по буднях з 16 год. до 19 год. (конкретний день погоджується батьками дитини), у тому числі для відвідування дитячих розважальних заходів, в канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, які впливають на всебічний розвиток дитини.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 320 грн. у відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скорочення часу побачення дитини з батьком тільки зашкодить дитині, так як може мати наслідком втрату чи погіршення безпосередніх емоційних контактів дитини з батьком, підвищення рівня загрози одностороннього психологічного навіювання (впливу) з боку відповідача, що в подальшому впливатиме на можливу наявність ускладень в дитячо-батьківських зв'язках та стосунках.

В частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо надання йому права виїзду за кордон з дитиною рішення суду не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа Служба у справах дітей Сумської міської ради не скористалися своїм правом на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами був розірваний за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 січня 2017 року.

Викладені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини, рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 18 січня 2017 року (а.с. 7-9).

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, ОСОБА_5 проживав з матір'ю ОСОБА_2

З 26 січня 2018 року ОСОБА_5 проживає з батьком - позивачем ОСОБА_1, оскільки відповідач з чоловіком виїхала до держави Ізраїль для тимчасового працевлаштування.

Як встановлено місцевим судом, на час звернення з позовом до суду позивач ОСОБА_1 не мав систематичних побачень з сином, не міг дійти згоди з відповідачем щодо його побачень з дитиною.

Позивач ОСОБА_1 попередньо звертався з заявою до Служби у справах дітей Сумської міської ради щодо визначення графіку участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5.

З відповіді Служби у справах дітей Сумської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 наполягала на вирішенні питання щодо участі батька у вихованні сина лише в судовому порядку і позивачу було запропоновано звернутися до суду з позовом про встановлення порядку участі у вихованні малолітнього сина (а.с. 10).

У висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради (а.с. 54) не запропонований порядок участі ОСОБА_1 у вихованні сина, оскільки на даний час ОСОБА_5 проживає з батьком.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що позивачем не доведено належними і достатніми доказами, що зі сторони відповідача чиняться перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином, проте суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо встановлення способу участі батька у вихованні сина.

Проте, з таким рішенням суду колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, захисту підлягають порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи законні інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Частинами 1 і 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Місцевим судом вірно встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного перегляду, що починаючи з січня 2018 року син сторін ОСОБА_5 проживає з позивачем, оскільки відповідач ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком виїхала до країни Ізраїль для тимчасового працевлаштування, тобто на час вирішення заявленого позову встановлено, що відповідач не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Дані обставини підтвердив і представник позивача ОСОБА_3

Проте, місцевий суд, незважаючи на відсутність порушень прав позивача з боку відповідача безпідставно застосував положення ст. 159 СК України та встановив спосіб участі позивача як батька дитини у вихованні сина.

Фактично місцевий суд ухвалив рішення під умовою і на майбутнє, а саме: у разі проживання дитини сторін в майбутньому з матір'ю і за умови перешкод з боку матері щодо участі позивача як батька дитини у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Але ухвалення рішення під умовою, на майбутнє не узгоджується з вимогами ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи було встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вбачає підстави для застосування положень ч. 4 ст. 367 ЦПК України і скасування ухваленого рішення в повному обсязі, оскільки місцевий суд, ухвалюючи рішення допустив протиріччя: встановивши, що відповідач не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні сина, встановив спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні сина, посилаючись на наявність спору між батьками щодо цього, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову згідно ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2018 року скасувати і прийняти нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином, встановлення способу участі батька у вихованні сина відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді :

О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук