ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/554/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Кримчук Я.Р., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування,

представник позивачів: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивачі) звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0539 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_6, ОСОБА_7.), а саме: за ОСОБА_2 - на 1/6 частку від 1/3 частки; за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 5/12 часток від 5/6 часток.

Позов обґрунтований такими обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_6, який був чоловіком ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7 - мати ОСОБА_6 і, відповідно, баба ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Ще один син ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Померлі були власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, та земельної ділянки площею 0,0539 га., переданої у власність для обслуговування вищевказаного будинку. Для оформлення спадщини позивачі звернулися до Сьомої київської державної нотаріальної контори і отримали свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок: ОСОБА_2 - на 3/24 частин, успадкованих після смерті чоловіка; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - на 21/48 частин кожна, успадкованих після смерті баби. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріус відмовив пославшись на те, що оскільки земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності померлих, їх частки у праві власності не визначені.

У відзиві на позов Київська міська рада просила розглянути справу у відсутність її представника на підставі поданих позивачами доказів та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Головне територіальне управління юстиції у м. Києві надало письмові пояснення на позов та просило розглянути справу у відсутність його представника.

Нез'явлення учасників справи є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

На підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05.02.1998 № 215 ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 набули у спільну власність земельну ділянку площею 0,0539 га., кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану на території м. Києва у Дарницькому районі на АДРЕСА_2, передану для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель за вищевказаною адресою.

Вказана обставина підтверджується державними актами на право приватної власності на землю від 24.03.1999, зареєстрованими в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №№ 63-2-00033, 63-2-00034, 63-2-00035 (а.с. 11, 12, 13).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_8 (а.с. 9). З огляду на відсутність заповіту право на спадкування усього належного ОСОБА_8 майна одержала його мати ОСОБА_7 як єдиний спадкоємець першої черги.

Враховуючи, що на час відкриття спадщини ОСОБА_7 постійно проживала ОСОБА_8 і протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не звернулася і свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина не отримала, проте вказана обставина не впливає на вирішення справи, оскільки закон не визначає строк, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину, має звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, і не пов'язує момент набуття права власності на спадкове майно з одержанням правовстановлюючого документу на нього.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_6 (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли належна йому 1/6 частина житловому будинку та відповідна частина земельної ділянки.

Заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишив, а тому право на спадкування належного йому майна одержали спадкоємці першої черги: мати ОСОБА_7, дружина ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 і ОСОБА_4, однак останні відмовились від спадщини на користь своєї матері.

03.03.2011 державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори видав ОСОБА_2 та ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину на успадковані ними після смерті ОСОБА_6 частки житлового будинку: ОСОБА_2 - на 3/24 частини, а ОСОБА_7 - на 1/24 частину (а.с. 14, 17).

Свідоцтва про права на спадщину на належну померлому ОСОБА_6 частину земельної ділянки не оформлювались і не видавались.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7 (а.с. 10).

Заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_7 не залишила, а тому її онуки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 одержали право на спадкування за законом за правом представлення (ч. 1 ст. 1266 ЦК України).

У 2016 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби і 09.06.2017 їм у встановленому законом порядку видані свідоцтва про право на спадщину на відповідні частки успадкованого ними після смерті баби житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, в рівних частках - кожній по 21/48 частин (а.с. 18, 21).

Постановою від цієї ж дати нотаріус відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку пославшись на те, що у разі смерті одного із співвласників частка у майні, що належала йому на праві спільної сумісної власності, може бути виділена тільки у судовому порядку, оскільки у нотаріуса немає повноважень виділяти (визначати) частку у спільному майні (а.с. 7).

ОСОБА_2 теж звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті чоловіка, однак постановою від 17.10.2017 нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії з наведених вище підстав (а.с. 6).

Такі дії нотаріуса ґрунтуються на приписах пункту 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), та Додатку 24 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5 (далі Правила), відповідно до яких при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси застосовують посвідчувальні написи і видають свідоцтва за формами, установленими цими Правилами.

Оскільки установлені Правилами форми передбачають зазначення у свідоцтві конкретної частки майна, яке спадкується, невизначення часток спадкодавців у спільній сумісній власності на земельну ділянку є перешкодою для одержання спадкоємцями правовстановлюючих документів на успадковане майно.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7, саме Київська міська рада, яка представляє територіальну громаду м. Києва, повинна відповідати за даним позовом.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Згідно припису ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.

Ст. 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї, вважається таким, що прийняв спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до закону право власності спадкоємця на успадковане нерухоме майно посвідчується свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, при цьому ч. 1 ст. 1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачі на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцями, а тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 після смерті чоловіка, а ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - після смерті баби, на підставі закону успадкували відповідні частки у земельній ділянці, але не можуть отримати правовстановлюючі документи на спадщину, яка належать їм з часу відкриття спадщини, їх порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на успадковане майно.

Визначаючи частки позивачів у земельній ділянці, суд керується відповідними нормами цивільного та земельного законодавства.

Так, земельну ділянку на АДРЕСА_2 у Дарницькому районі м. Києва спадкодавці отримали у спільну власність за розпорядженням (рішенням), прийнятим відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України 1991 р. та Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок".

Положеннями чинних на той час Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" передбачались, як і на даний час передбачається, два різновиди спільної власності, яка виникає в тих випадках, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам одночасно.

Відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу Української РСР та ст. 17 Закону України "Про власність" спільна власність існує у формах спільної сумісної та спільної часткової власності, тобто такої власності, коли її учасники мають наперед визначені частки.

Ні Земельний кодекс України 1991 р., ні Цивільний кодекс Української РСР (1963 р.), ні Закон України "Про власність", не визначали, який різновид власності - спільна сумісна чи спільна часткова, виникає в разі одержання за рішенням Ради народних депутатів кількома особами земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Оскільки земельна ділянка була набута спадкодавцями у власність в порядку приватизації, а в державних актах розмір часток у земельній ділянці її власників не зазначений, земельна ділянка була набута у спільну сумісну власність.

23 жовтня 2001 р. Верховна Рада України прийняла новий Земельний Кодекс України (надалі - ЗК України). Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Оскільки цивільні відносини щодо права власності спадкодавців на земельну ділянку виникли під час дії Земельного кодексу України 1991 р., який втратив чинність з 01.01.2002, а право власності на земельну ділянку продовжило існувати, суд на підставі ч. 3 ст. 5 ЦК України керується нормою ст. 120 Земельного кодексу України 2001 р., відповідно до якої частки позивачів у спірній земельній ділянці повинні визначатись пропорційно їх часткам у вартості житлового будинку.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення закону суд дійшов висновку, що успадкована ОСОБА_2 після смерті чоловіка частка земельної ділянки становить 3/24, що відповідає її частці у праві власності на житловий будинок.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували після смерті баби по 21/48 частин земельної ділянки, що теж відповідає їх частці у праві власності на житловий будинок.

З огляду на характер спірних правовідносин, підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6 на 3/24 частин земельної ділянки площею 0,0539 га., кадастровий номер НОМЕР_4, розташованої на території м. Києва у Дарницькому районі на АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_7 на 21/48 частину земельної ділянки площею 0,0539 га., кадастровий номер НОМЕР_4, розташованої на території м. Києва у Дарницькому районі на АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_7 на 21/48 частину земельної ділянки площею 0,0539 га., кадастровий номер НОМЕР_4, розташованої на території м. Києва у Дарницькому районі на АДРЕСА_2.

Позивач 1: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1.

Позивач 2: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_2.

Позивач 3: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Повне судове рішення складене 10.07.2018.