РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу № 426/14906/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

встановив:

Позовна заява мотивована тим, що вона є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З батьком дитини - ОСОБА_2 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16.01.2012 року з відповідача було стягнуто на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 січня 2012 року до повноліття дитини. На даний час син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається згідно договору № 04 від 29.08.2017 року на денній формі навчання за спеціальністю «Компютерна інженерія», і є студентом 2-го курсу Рубіжанського політехнічного коледжу імені ОСОБА_5 Луганського національного університету імені ОСОБА_6. Випуск планується 30.06.2020 року. Плата за надання освітню послугу за весь період навчання складає 30145,00 грн., в тому числі: за перший рік - 8830,00 грн., за другий рік - 10150 грн., за третій рік - 11165,00 грн. На період навчання спільний з відповідачем син - ОСОБА_3 проживатиме в гуртожитку навчального закладу, плата за проживання в якому склала з 01.09.2017 року по 30.04.2018 року - 2310,50 грн., з 01.05.18 р. по 30.06.2018 р. - 467,87 грн. На даний час вона працює медичною сестрою в КУ «ЦПМСД Сватівського району» та отримую заробітну плату в розмірі 4876,80 грн., а після проведення відрахувань, вона отримує близько 4000,00 грн. Син проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Дохід, який вона отримую, не дає мені можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, забезпечити оплату навчання в політехнічному коледжі. Крім того, син має незадовільний стан здоров'я, перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря в КУ «ЦПМСД Сватівського району» з діагнозом хронічний гастродуоденіт, дискинезія жовчовивідних шляхів. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не брала, через канцелярію суду надала письмове клопотання відповідно до якого про сила розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судових засіданнях участі не брали, надали заяву в якій просили розглянути справу без їх участі та відмовити в задоволенні позову. Оскільки сторони, їх представники в судовому засіданні участі не брали, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 22 червня 2018 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач просив і задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позов є необгрунтованим з урахуванням наступного. Відповідно до копії трудової книжки він на даний час офіційно не працює, допомогу по безробіттю не отримує, доказів на предмет отримання будь-яких інших доходів з офіційних чи інших джерел позивачем до суду не надано. Більш того у нього на утриманні знаходяться неповнолітні діти. Відповідно до рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16 січня 2012 року він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу). Крім цього він засуджений на підставі вироку Кремінського районного суду Луганської області від 30 березня 2018 року та визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і йому призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі. На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 03 лютого 2017 року у вигляді 1 місяця обмеження волі і остаточно призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі. На даний час він не може надавати матеріальну допомогу на по сплаті аліментів на навчання сина (а.с. 29-31).

У відповіді на відзив позивач просила задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи свою позицію тим, що твердження відповідача, що на його утриманні знаходяться неповнолітня та малолітня дитина не підтверджується жодними доданими до відзиву на позовну заяву доказами, те, що у свідоцтві про народження відповідач зазначений як батько дитини, не свідчить про те, що він цих дітей утримує. Ним у відзиві не доведено існування будь-яких обмежень через стан здоровя або інших обставин до працевлаштування. Відповідач посилається на те, що він притягується до кримінальної відповідальності як на причину, через яку він не неспроможний утримувати свою дитину. Сам по собі факт притягнення його до кримінальної відповідальності є не підставою для звільнення від обовязку по утриманню своєї дитини. До повноліття їх сина виконавчий документ перебував на примусовому виконання у Кремінському ВДВС. Лише через заходи примусового виконання він виконував обовязок щодо утримання дитини. В підтримку позовних вимог послалася на стан здоровя сина, його потреби в їжі, одязі. Будь-яких доказів на підтвердження свого незадовільного майнового стану відповідач не надав і у відзиві на них не посилається. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його батьком є ОСОБА_2, про що свідчить актовий запис №5 у свідоцтві про народження, серія І-ЕД №145142, виданого 08.08.2000 року Маньківською сільською радою Сватівського району Луганської області (а.с. 7). ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але 24.07.2001 року шлюб був розірвано, про що свідчить відповідний актовий запис №148 у свідоцтві про розірвання шлюбу серія 1-ЕД №206686, виданого 28.01.2005 року ВРАЦС Кремінського районного управління юстиції Луганської області (а.с. 8). Рішенням Кремінського районого суду Луганської області від 16.01.2012 року з відповідача було стягнуто на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 січня 2012 року до повноліття дитини (а.с. 9). На даний час син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається згідно договору від 29.08.2017 року на денній формі навчання за спеціальністю «Компютерна інженерія», і є студентом 2-го курсу Рубіжанського політехнічного коледжу імені ОСОБА_5 Луганського національного університету імені ОСОБА_6, що підтверджується довідкою № 245 від 07.05.2018 року, виданою навчальним закладом (а.с. 14). Плата за надання освітню послугу за весь період навчання складає 30145,00 (тридцять тисяч сто сорок пять) грн., в тому числі: за перший рік - 8830,00 (вісім тисяч вісімсот тридцять) грн., за другий рік - 10150 (десять тисяч сто пятдесят) грн., за третій рік - 11165,00 (одинадцять тисяч сто шістдесят пять) грн., про що зазначено в договорі (а.с. 15). На даний час ОСОБА_1 працює медичною сестрою в КУ «ЦПМСД Сватівського району» та отримую заробітну плату в розмірі 4876,80 грн., що підтверджується довідкою №26 від 21.05.2018 року (а.с. 17). Син ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою її реєстрації, що підтверджується довідкою Сватівської міської ради № 2221 від 14.05.2018 року (а.с. 16). В зв'язку з викладеним позивач потребує матеріальної допомоги на час навчання спільного сина ОСОБА_8. Як стверджує відповідач ОСОБА_2, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, батьком яких він є, однак необхідність утримувати інших неповнолітніх дітей не виключає обов'язку відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається денній формі навчання за спеціальністю «Компютерна інженерія», і є студентом 2-го курсу Рубіжанського політехнічного коледжу імені ОСОБА_5 Луганського національного університету імені ОСОБА_6 на платній основі та дитина-студент не має можливості мати власний підробіток через денну форму свого навчання, що є цілком зрозумілим. Відповідно до копії трудової книжки відповідач ОСОБА_2 на даний час офіційно не працює (а.с. 34-35), на підставі вироку Кремінського районного суду Луганської області від 30 березня 2018 року, ухвали апеляційного суду Луганської області від 25 липня 2018 року визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (а.с. 36-38, 44-46). Відповідач ОСОБА_2 з 18.08.2018 року по теперішній час утримується в Державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)», кінець строку 18.10.2019 року, що підтверджено довідкою даної державної установи від 13.11.2018 (а.с. 82). У звязку з відбуванням покарання відповідач посилається на неможливість надання допомоги сину на час навчання. Однак відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 60 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою. Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу. Засудженим незалежно від усіх відрахувань належить виплачувати не менш як сімдесят пять відсотків загальної суми заробітку, а засудженим, які мають заборгованість за виконавчими документами, - не менш як пятдесят відсотків загальної суми заробітку. Таким чином відповідач, за даних умов відбуваючи покарання, обєктивно не позбавлений можливості працювати та отримувати заробіток, що не позбавляє його можливості допомогати своїм дітям. В підтримку позовних вимог позивач послалася на стан здоровя сина, його потреби в їжі, одязі, однак у постановах Верховного Суд України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 і Верховного Суду від 29.01.2018р. по справі № 622/373/16-ц провадження № 61-1717 св 18 роз'яснено: статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, в сенсі ст. 200 СК України, беручи до уваги вищенаведені висновки Верховного Суду і Верховного Суду України, визначальним для з'ясування необхідного розміру стягуваних аліментів є умова можливості другого батьків, з ким дитини не проживає разом, надавати матеріальну допомогу, а не насамперед обсяги потреб дитини-студента (одяг, взуття, навчальні матеріали тощо). У звязку з чим суд не повязує з предметом доказування та не бере до уваги посилання позивача на стан здоровя сина, його потреби в їжі, одязі. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня донька, син продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовою, якщо вони можуть надати матеріальну допомогу. Стаття 200 Сімейного кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина в твердій грошовій сумі або в долі від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд, врахувавши встановлені обставини, досліджені матеріали справи, вважає, що з відповідача на користь позивача на навчання сина аліменти в твердій грошовій сумі 500,00, щомісячно, починаючи з 04.06.2018 року і до закінчення навчання і /або/ досягнення сином 23-річного віку залежно від того, яка подія наступить раніше. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої сина, що продовжує навчання, у сумі 500 грн. щомісячно, суд враховує як наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, відбування відповідачем покарання, так і обов'язок та можливість надання відповідачем такої допомоги повнолітньому сину, що продовжує навчання, у визначеному розмірі, що не є непомірним для відповідача, який є особою працездатного віку. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на рахунок спеціального фонду державного бюджету України судовий збір у розмірі 704,80 гривень. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182,198-200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,76,95,141,264,265,273,354,355,430 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання - задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід. код НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, ід. код НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: кв. ЛуначарськогоАДРЕСА_1, м. Сватове, Луганська область, на навчання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. код НОМЕР_3, аліменти в твердій грошовій сумі 500,00 (пятсот) грн., щомісячно, починаючи з 04.06.2018 року і до закінчення навчання і /або/ досягнення сином 23-річного віку залежно від того, яка подія наступить раніше. Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід. код НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити за необґрунтованістю. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.М. Попова