Справа № 145/903/17
Провадження № 22-ц/772/1014/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуСправа № 145/903/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-дповідача Берегового О.Ю.,

суддів Ковальчук О.В., Марчук В.С.,

за участі секретаря судового засідання Сніжко О.А., розглянувши апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року ухваленого в засі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Тиврівського районного суду Вінницької області Ратушняка І.О., у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звернення стягнення,

встановив:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обгрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору №VIWWGA00001618 від 03 вересня 2007 ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 19450,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 вересня 2017 року.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим в нього утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2017 року склала 32212.58 доларів США, та складалася з 4434,56 доларів США - заборгованість за кредитом; 0,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 27777,47 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачі 03 вересня 2007 року уклали договір іпотеки №VIWWGA00001618, яким надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належало відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

В позовній заяві позивач зазначив, що умовами договору іпотеки передбачалася передача земельної ділянки в іпотеку Іпотекодержателю та внесення відповідних змін до нього після після оформлення права власності або права користування на земельну ділянку на якій розташований Предмет іпотеки та в разі отримання земельної ділянки у власність на протязі 10 днів після отримання Іпотекодавцем Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок загальною площею 77,70, житловою площею 60,30 кв.м. який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позивач вказав, що невиконання відповідачами вимоги договору іпотеки щодо передачі земельної ділянки під будинком стало перешкодою виконання зазначеного рішення суду, відтак він фактично позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна, в зв'язку з чим просив встановити факт порушення відповідачами положення договору іпотеки №VIWWGA00001618 від 03 вересня 2007 року щодо непередачі позивачеві в іпотеку земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 і земельної ділянки, площею 0,01 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, на яких розташований будинок за адресою: АДРЕСА_1 та які перебувають у відповідачів в приватній власності.

Визнати земельну ділянку, площею 0,15 га. кадастровий номер: НОМЕР_1 і земельну ділянку, площею 0,01 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 предметом іпотеки згідно договору іпотеки №VIWWGA00001618 від 03 вересня 2007 року, а також право задоволення позивачем вимог за рахунок земельної ділянки.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIWWGA00001618 від 03 вересня 2007 року, в розмірі 1466.22 доларів США, що за курсом 26,35 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 травня 2017 року складає 38634.90 грн., звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0.15 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 і земельну ділянку, площею 0.01 га. кадастровий номер: НОМЕР_2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № VIWWGA00001618 від 03 вересня 2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем і отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням, кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановяюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що відповідно до наданих позивачем звітів про експертно-грошову оцінку земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 (а.с.24-36) та земельної ділянки, площею 0,01 га, кадастровий номер: НОМЕР_4 (а.с.37-50), що розташовані в АДРЕСА_1, право спільної сумісної власності на дані ділянки у відповідачів виникло 24 липня 2007 року на підставі цивільно-правового договору, реєстровий № 1871, а договір іпотеки №VIWWGA00001618 було укладено 03 вересня 2007, тобто після виникнення у відповідачів права власності на дані земельні ділянки, в якому вони предметом визначені не були, відтак у відповідачів відсутній обов'язок передати зазначені земельні ділянки в іпотеку.

Не погоджуючись з таким рішенням представник ПАТ КБ "Приватбанк" - Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що невиконання відповідачами положень договору іпотеки в частині дооформлення іпотечних зобов'язань, після оформлення на себе права власності на земельну ділянку стало перешкодою для виконання рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2011 року, в зв'язку з чим позивач без звернення стягнення на земельну ділянку фактично вимушено позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року, дійшла до висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору №VIWWGA00001618 від 03 вересня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 19450 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 вересня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_4 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим в нього утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2017 року склала 32212.58 доларів США, та складалася з 4434,56 доларів США - заборгованість за кредитом; 0,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 27777,47 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 03 вересня 2007 року укладено договір іпотеки №VIWWGA00001618, яким надано в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належало відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIWWGA00001618 від 03 вересня 2007 року в розмірі 15727,53 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок загальною площею 77,70 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належать земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 та земельна ділянка площею 0,01 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, що розташовані в АДРЕСА_1, яке виникло у відповідачів 24 липня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий № 1871.

Частинами 4, 5 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані.

Тобто, іпотека на земельну ділянку, на якій розташована відповідна будівля або споруда, виникає лише при передачі цієї земельної ділянки в іпотеку. Для виникнення іпотеки на земельну ділянку необхідно, щоб сторони вчинили для цього певні дії, а саме, іпотекодавець має передати, а іпотекодержатель має прийняти земельну ділянку в іпотеку.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» будь-яких додаткових угод, про передачу відповідачами в іпотеку земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 та земельної ділянки площею 0,01 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, що розташовані в АДРЕСА_1

Як зазначено вище, відповідно до договору іпотеки №VIWWGA00001618, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами 03 вересня 2007 року, в іпотеку надано нерухоме майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належало відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу

Однак, зазначений договір іпотеки не містить жодних умов щодо обов'язку відповідачів передати земельні ділянки що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в іпотеку Іпотекодержателю та внесення відповідних змін до нього після оформлення права власності або права користування на земельні ділянки на яких розташований Предмет іпотеки та в разі отримання земельної ділянки у власність на протязі 10 днів після отримання Іпотекодавцем Державного акту на право власності на земельну ділянку, що спростовує доводи скаржника у цій частині.

Крім того, судом першої інстанції вірно взято до уваги, що відповідно до наданих позивачем звітів про експертно-грошову оцінку земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 (а.с.24-36) та земельної ділянки, площею 0,01 га, кадастровий номер: НОМЕР_4 (а.с. 37-50), що розташовані в АДРЕСА_1, право спільної сумісної власності на дані ділянки у відповідачів виникло 24 липня 2007 року на підставі цивільно-правового договору, реєстровий № 1871, натомість договір іпотеки №VIWWGA00001618 було укладено 03 вересня 2007 року, тобто після виникнення у відповідачів права власності на дані земельні ділянки, однак предметом іпотеки вони визначені не були.

Отже, установивши зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на спірну земельну ділянку, оскільки вона на є предметом іпотеки.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що при зверненні стягнення на будівлю, яка є предметом іпотеки, також підлягає зверненню стягнення й на земельну ділянку, на якій розташована ця будівля, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" - Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2018 року.

Суддя-доповідач: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: О.Ю. Береговий