АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3449/18 Справа № 185/1112/18 Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Одночасно, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити уповноваженому органу з питань реєстрації місця проживання здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_3

Заява мотивована тим, що невжиття заходів для забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду оскільки у позивача є обґрунтовані побоювання щодо можливих дій з боку відповідача з метою уникнення цивільної відповідальності, надання іншим особам дозволу на реєстрацію в іпотечній квартирі без отримання згоди ПАТ «Універсал Банк», що в свою чергу, змусить позивача знову звертатись з аналогічним позовом вже до інших відповідачів та зазначений процес може бути безперервним. Також, у ПАТ «Універсал Банк» є всі підстави побоюватись здійснення свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках виконавчого провадження, внаслідок чого Банк був змушений звернутись до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року заяву задоволено та ухвалено заборонити уповноваженому органу з питань реєстрації місця проживання здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скасувати заходи забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обираючи спосіб забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії судом не було зазначено у винесеній ним ухвалі жодних обставин, що підтверджувалися б належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що свідчить про незаконність та необґрунтованість.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість судової ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що враховуючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Крім того, відповідно до ч.1 та 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, в обґрунтування необхідності виду забезпечення позову, а саме заборону здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_3, позивач зазначав, що проведення таких реєстраційних дії значно утруднить або зробить неможливим захист його прав у разі задоволення його позову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в повному обсязі та забороняючи відповідачу передавати (надавати) право користування вищевказаною квартирою третім особам; забороняючи реєструвати своє місце проживання та/або місце проживання третіх осіб у вказаній квартирі суд першої інстанції не врахував роз'яснення викладені в п.п.1, 3, 4 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року та вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України, та застосував заходи забезпечення позову які не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивачем не було заявлено вимог щодо реєстрації, зняття з реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_1, чи усунення перешкод в користуванні майном, а тому вжиття судом таких заходів забезпечення, як заборона уповноваженому органу з питань реєстрації місця проживання здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2, не направлено на забезпечення позову та виконання можливого рішення суду.

Оскільки при постановлені ухвали суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права - вимог ч.3 ст. 150 ЦПК України, яка визначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, колегія суддів вважає, що ухвалу необхідно скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року - скасувати.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

М.Ю. Петешенкова