УХВАЛА

16 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 161/13199/16-ц

провадження № 61-46845ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»на постанову заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про відмову у відкритті виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2017 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року, скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на постанову заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Луцький РВДВС ГТУЮ у Волинській області) про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14 вересня 2016 року задоволено частково.

Визнано рішення заступника начальника Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження № 52200594 неправомірними.

Скасовано постанову заступника начальника Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14 вересня 2016 року.

Зобов'язано Луцький РВДВС ГТУЮ у Волинській області поновити виконавче провадження № 52200594 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3452/10, виданого 14 квітня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В задоволенні решти скарги відмовлено.

31 жовтня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У порушення вимог зазначеної норми закону до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до положень частини другої статті 416 та частини першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов'язковим для застосування судами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року, прийнятій у справі № 660/612/16-ц, зокрема зазначено, що у розділі VIIЦПК України та Законі України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС позивачем, який є стягувачем.

Разом з тим частина друга статті 3 та стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачають звільнення від сплати судового збору чи пільги зі справляння судового збору за звернення з апеляційною чи касаційною скаргою на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця.

З урахуванням визначення стадії виконання судового рішення як завершальної стадії судового провадження, суд при розгляді скарги постановляє ухвалу.

У підпункті 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду.

Отже, за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до такої скарги особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи викладене, скаржник має сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на судові рішення, що ухвалені за результатами розгляду скарги на постанову заступника начальника Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській області.

За подання касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою апеляційного суду, заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 352,40 грн (0,2 ? 1 762,00 грн).

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає касаційну скаргу.

Прохальна частина касаційної скарги, в якій заявник просив скасувати постанову Апеляційного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2017 року і відмовити у задоволенні скарги на постанову заступника начальника Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській області, не відповідає вимогам статті 409 ЦПК України.

Отже, заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги, зазначивши наслідки перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних рішень у відповідності до вимог статті 409 ЦПК України.

Крім того, заявником всупереч пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначено дати отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»на постанову заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про відмову у відкритті виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько