Справа № 509/3033/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні в порядку проведення його поділу

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 18.09.2008 року вона уклала шлюб із ОСОБА_4 14 березня 2013 року відповідач ОСОБА_4 уклав договір з ТОВ "ПОЛІМЕР ГРАНІТ", договір №4/4.1-8 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не визнає за позивачем право власності на частку майнових прав у вищевказаній квартирі. В зв'язку із чим позивач просить визнати за нею право власності на частку у спільному сумісному майні в порядку проведення його поділу.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 позов не визнала.

Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Дослідженими в суді доказами встановлено, що 18.09.2008 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис 1257.

Відповідно до ч. 1, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачкою надано суду копію договору купівлі-продажу майнових прав за № 4/4.1-8 від 14.03.2013 р. укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "ПОЛІМЕР ГРАНІТ".

Позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Письмові докази надані позивачем, які на його думку свідчать про доведеність укладення договору - купівлі-продажу майнових прав на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не можна вважати достатніми та переконливими доказами.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати пов'язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні в порядку проведення його поділу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя: ОСОБА_5