Справа № 466/4743/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Борис У.Я.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини ,-

у с т а н о в и в:

19.06.18р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, який було встановлено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.03.12 р.

Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006 року, від якого у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Галицького районного суду м. Львова 12.11.2011р. шлюб було розірвано, відповідач одружився повторно . Рішенням цього ж суду від 19.07.2011р. ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно, а рішенням суду від 14.03.2012р. зменшено розмір стягуваних аліментів до 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На даний час, як стверджує позивач, їх син ОСОБА_4 потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів на утримання, у звязку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Оскільки їй важко повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити відвідування необхідних гуртків тощо, ціни постійно зростають, вона змушена звернутись до суду із заявленими вимогами. Просить збільшити розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з відповідача до1500 грн. на місяць

В процесі розгляду справи, позивач збільшила розмір позовних вимог, а саме додатково просить також стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно. Під такими витратами позивач зазначає відвідування секцій, поїздки на море, оплата за табір, та інші.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 06.07.2018р.

06.08.2018р. відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив. Свою позицію мотивує тим, що добросовісно сплачує аліменти на утримання сина за рішення суду з 14.03.2012р. в розмірі 500 грн. щомісячно. Посилання позивача на те, що їй важко задовольнити усі потреби неповнолітнього сина вважає безпідставними та необґрунтованими. Так, він неодноразово надавав їй нотаріальну згоду на подорожі з сином до Італії. Крім того, заявлена позивачем сума у 1500 грн. є надмірною для нього, оскільки він вдруге одружився і від цього шлюбу має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 Його теперішня дружина не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, крім того є інвалідом III групи. Також, з ними проживає матір дружини, яка є інвалідом другої групи та перебуває на пенсії. Сам відповідач працює на ПП «Тайфун-Плюс» та отримує мінімальну заробітну плату, є єдиним годувальником в сімї. Зважаючи на викладене, в задоволенні позову просить відмовити.

26.09.18р. відповідач ОСОБА_2 подав доповнення до відзиву, в якому просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з нього додаткових витрат на дитину за безпідставністю та недоведеністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 збільшені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та заяві про збільшення вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у відзиві та доповненні до відзиву.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006 року, від якого у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження в матеріалах справи.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова 12.11.2011р. шлюб між ними розірвано, а рішенням цього ж суду від 19.07.2011р. ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно.

14.03.2012р. Галицьким райсудом м. Львова ухвалено рішення про зменшення розміру стягуваних з відповідача аліментів за рішенням суду від 19.07.2011р. до 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-ХIV ( № 606-14 ) «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" (606-14 ), а також у статтях 194 - 197,274 СК (№ 2947-14).

Як встановлено судом, з моменту винесення рішення Галицьким районним судом м. Львова від 14.03.2012р., відповідач ОСОБА_2 добросовісно сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. щомісячно, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Таким чином, останній належним чином виконує свій батьківський обовязок, передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 повторно одружився з іншою жінкою, на даний час має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копіями свідоцтвами про народження в матеріалах справи. Старший син ОСОБА_8 часто хворіє, що потребує матеріальних затрат, що підтверджується копіями з його медичної картки та копіями квитанцій про витрати на лікування.

Теперішня дружина відповідача ОСОБА_9 не працює та знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьохрічного віку, крім того є інвалідом III групи з дитинства пожиттєво, що підтверджується довідкою МСЕК № 805359 серія 12 ААА.

Сам відповідач ОСОБА_2 працює на ПП «Тайфун-Плюс» в с. Ожидів Буського району та отримує мінімальну заробітну плату, є єдиним годувальником в сімї.

Між тим, як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що син ОСОБА_4 на даний час потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів на утримання, його необхідно забезпечувати одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК).

Жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем суду не надано. А з аналізу встановлених судом обставин, зокрема наявності у відповідача на утриманні трьох малолітніх дітей, непрацюючої дружини, яка є інвалідом III групи та її матір, яка перебуває на їх утриманні і є інвалідом II групи, суд приходить до висновку, що вимога про збільшення розміру аліментів не підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, то згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд України у своїй постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 розяснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, позивач ОСОБА_1, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача щомісячних додаткових витрат, не вказала, які саме витрати вона понесла, чи планує понести в майбутньому, не подала жодних доказів на підтвердження додаткових витрат, що викликані особливими обставинами. Долучені ж квитанції про признання велосипеда не стверджують ту обставину, що саме позивачкою його придбано .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є безпідставний, оскільки позивач не довела обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні такого слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 265, ЦПК України, ст.ст. 185, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_1 , прож.: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 , прож.: ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_2.

Сторони мають право оскаржити рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного його тексту безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_10