Номер провадження: 22-ц/785/7241/18
Номер справи місцевого суду: 495/639/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Черевка П.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , зацікавлена особа Департамент охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штаб оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи в суді першої інстанції.
01 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. в якому просить: визнати втраченими документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військового квитка, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця II категорії (а.с.1-3).
Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Департамент охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штаб оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено та визнано втраченими документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військового квитка, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця II категорії (а.с.59-60).
Позиції сторін в справі в суді першої інстанції.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що згідно із послужним списком ОСОБА_3 , архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 11.11.2010 № 3/94220, начальник зв`язку батальйону - командир взводу десантно-штурмового батальйону 66 окремої мотострілкової бригади, старший лейтенант ОСОБА_2 , закінчив Ульянівське вище військове командне училище зв`язку у 1977 pоку, прибув з військової частини НОМЕР_1 КВО. 18.05.1981 року згідно із наказом № 157 зарахований до списків військової частини та до 03.05.1983 року проходив службу у Радянських військах, направлених для надання військової допомоги ДРА. Брав участь у бойових діях, у роботах з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги. У зв`язку з цим заявник, як член сім`ї загиблого учасника бойових дій, ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зверталася неодноразово до органів соціального захисту населення та Пенсійного фонду України з приводу перерахунку пенсії. Однак, на момент нарахування пенсії, не могла довести статус загиблого чоловіка, оскільки всі документи військовослужбовця, що були йому видані в СРСР, чоловік втратив 1993 році, а при зверненні щодо їх відновлення до військового комісаріату, було встановлено, що частина документів з особової справи ОСОБА_4 була знищена. Одержати або відновити документи, що посвідчують факт втрати є неможливим, скільки за результатом направлення запитів до архівів, отримано архівні довідки, відповідно до яких, при розформуванні частини документи були знищені. Заявник зробила оголошення у газеті «Советское Приднестровье» за 24.11.1993 року, згідно якого втрачені документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військового квитка, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця II категорії вважаються недійсними (а.с.1-3).
Оцінка позицій сторін судом першої інстанції.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 , зацікавлена особа Департамент охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штаб оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтовано, а тому вирішив її задовольнити.
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Не погоджуючись з рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року 30 липня 2018 року від штабу оперативного командування «Південь» Міністерства оборони Українинадійшла апеляційна скарга на зазначене вище судове рішення до Апеляційного суду Одеської області (а.с. 95-97).
12.12.2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зокрема, позивач вважає, що аргументи, наведені апелянтом, в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, а тому просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 156).
В судовому засіданні заявник та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували. Інші учасники провадження до суду не з`явилися. Про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином (а.с. 161,164,166,167). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги та заперечень на неї.
Апелянт вважає, щосуд першої інстанції розглянув справу за участю штабу оперативного управління «Південь», що не є юридичною особо, і являється структурним підрозділом управління оперативного командування «Південь», тому не можуть виступати як сторона по вказаній справі. Водночас на думку апелянта, суд не взяв до уваги клопотання оперативного управління від 18 квітня 2017 року, в якому останній повідомляє суд про неможливість приймати участь у справі штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » як заінтересована особа. Разом з тим заявниця не надала суду першої інстанції підтвердження того, що її чоловік військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , тому апелянт просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с. 95-97).
Позиція апеляційного суду по справі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 , являється вдовою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про смерть (а.с. 8,9). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був ветераном війни, учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, військовослужбовцем офіцерського складу
В матеріалах справи міститься архівні довідки Міністерства оборони України №8728 від 10.03.2009 року, № 5459/1 від 10.12.2010 року, № 5184 від 08.08.2007 року, а також Міністерства оборони Російської Федерації № 3/94220 від 11.11.2010 року щодо послужного списку, відповідно до яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальник зв`язку батальйону - командир взводу десантно-штурмового батальйону 66 окремої мотострілкової бригади, старший лейтенант, закінчив Ульянівське вище військове командне училище зв`язку в 1977 pоці. Прибув з військової частини НОМЕР_1 КВО, 18.05.1981 року згідно із наказом № 157 зарахований до списків військової частини п.п. НОМЕР_3 . 03.05.1983 року відповідно до наказу № 133 командира взводу зв`язку десантно-штурмового батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_5 (ініціали як у відповідних документів) вважати таким, що здав справи та посаду та вибув до УК, КВО (а.с. 10-12, 17-24, 27).
Окрім того, в матеріалах справи міститься довідка Міністерства оборони від 07.07.1987 року № 400, видана старшому лейтенанту ОСОБА_2 про те, що він в складі в/ч НОМЕР_4 (зона Прип`ять) з 25.05.1986 року по 20.06.1986 року брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС (а.с. 26).
Разом з вказаними документами заявник надала до суду копію газети «Советское Приднестровье» за 24.11.1993 року, відповідно до оголошення в якій повідомляється, що втрачені документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військовий квиток, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця II категорії вважаються недійсними, а також листи, які підтверджують її звернення до органів соціального захисту населення щодо втрати документів її чоловіком (а.с. 16, 19).
Згідно ст. 234 ЦПК України, в чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення редакції, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, в тій же редакції, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 1 ст. 256 ЦПК України, в попередній редакції, визначений перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом. Разом з тим частиною 2 вказаної статті передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлено також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна та припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 258 ЦПК України в тій же редакції, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.
За обставинами даної справи заявником були надані відповідні докази, які підтверджують факт військової служби ОСОБА_2 , а також його участь в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС. Так, в зв`язку з тим, що відповідні посвідчення та військовий квиток були втрачені, заявник подала до суду відповідну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.
З врахуванням наведеного апеляційний суд звертає увагу на те, що посилання апелянта щодо того, що стаття 256 ЦПК України містить вичерпний перелік категорій справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є безпідставними, адже в законі міститься пряма вказівка щодо того, що в судовому порядку можуть бути встановлені також й інші факти, що мають юридичне значення.
Щодо інших доводів апелянта, зокрема в частині заперечення щодо того, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив питання щодо залучення належних заінтересованих осіб в справі, адже заявником не було підтверджено, що її чоловік ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а Штаб оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України, який являється структурним підрозділом управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ), не є юридичною особою та не може бути стороною в справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне. В тому випадку, якщо в особи, яку не було залучено до участі в справі, наявні докази, які спростовують позицію суду першої інстанції, тобто, власне, спростовують факт, який просить встановити заявник (факт втрати документів з особової справи військового квитка та посвідчення про право на пільги та посвідчення чорнобильця ІІ категорії), така ситуація буде мати значення в контексті того, що особа не була притягнута до участі в суді першої інстанції та володіла інформацією, яка спростовувала факти, на які посилається заявник. В іншому ж випадку такі обставини не являються підставою для скасування рішення суду першої інстанції, який дійшов правильного висновку та правильно вирішив справу по суті. Інші доводи апеляційної скарги правового значення для вирішення справи по суті не мають.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду
Одеської області А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

Р.Д. Громік
Повний текст постанови виготовлено 28 грудня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

20.12.2018 року м. Одеса