Справа № 214/8544/18
2-о/214/202/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю:

секретаря Фастовець Ю.Ю.

представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_4, цивільну справу № 214/8544/18 за заявою Комунального закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», заінтересована особа ОСОБА_5 про примусове лікування у протитуберкульозному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар КЗ "КПТД № 2"ДОР" ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про примусове лікування у протитуберкульозному закладі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник у своїй заяві посилається на те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, взятий на диспансерний облік в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» у м. Кривий Ріг з 13.11.2018 року, з діагнозом: ІТБ ( 13.11.2018 року) легень ( дисемінований) Дестр МБТ М- МГ Ріф. К.0 ОСОБА_1. 0 Гіст. 0 Кат. 2 Ког 4 ( 2018).

Після отримання результатів ТМЧ, згідно висновку ХРТБ консиліуму № 751 від 05.09.2017 року, хворому встановлено діагноз МРТБ ( 11.12.2018 ) легень ( дисемінований) Дестр. МБТ + М МГ-К+Резист.І + ( HRES) Резіст. ІІ Гіст. 0 Кат. 4 9 з ІТБ) Ког. 4 ( 2018).

Від подальшого стаціонарного лікування у відділені легеневого туберкульозу №4 КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» хворий категорично відмовся. До дільничого лікаря- фтизіатра для подальшого лікування хворий не зявлявся. Неодноразово викликався дільничною службою КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР».

Також, представник заявника зазначає, що 28.11.2018 року та 17.12. 2018 року було направлено листи до Саксаганського відділу поліції з метою залучення до лікування, проте хворий на виклики не реагує та до лікарні не зявляється. Перед початком лікування 22.11.2017 року хворий був проінформований про лікування туберкульозу, що туберкульоз це інфекційне захворювання яке являє собою небезпеку для оточуючих, про власну відповідальність за дотримання призначеного режиму хіміотерапії для забезпечення вилікування.

Таким чином, вільно пересуваючись містом та не отримуючи належного лікування, ОСОБА_5. будучи хворим на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити з підстав зазначених в заяві.

На підставі ч. 1 ст.345 ЦПК України суд вважає можливим розглядати заяву без участі хворого ОСОБА_5 оскільки за даними лікарського висновку № 271 від 18.12.2018 року він є епіднебезпечним для оточуючих.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши представника заявника, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2" ДОР" з 13.11.2018 року.

Відповідно до виписки з історії хвороби № 641/18 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «КПТД №2» ДОР» в легеневому відділені № 1. Діагноз клінічний: ІТБ ( 13.11.2018 року) легень (дисемінований) Дестр МБТ М- МГ Ріф. К.0 ОСОБА_1. 0 Гіст. 0 Кат. 2 Ког 4 ( 2018). ( а.с.5).

Згідно висновку ЛКК № 271 від 18.12.2018 року хворий ОСОБА_5 є епідемнебезпечним для оточуючих. Показана госпіталізація в легеневе відділення № 4 КЗ «КПТД № 2» ДОР» до стійкого з небацильним терміном до 4 місяців. (а.с.4)

Від стаціонарного лікування хворий ухиляється. На прийом до лікаря-фтизіатра не з'являється.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби.

На підставі ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з метою запобігання поширенню туберкульозу ОСОБА_5 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

При цьому суд враховує, що заявник просить зобов'язати ОСОБА_5 пройти обов'язковий курс лікування на 4 місяців до повного знебацилення. Однак, законодавством передбачена примусова госпіталізація до протитуберкульозного закладу на строк до трьох місяців, в подальшому продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого.

Таким чином, заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі п. 7 ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Враховуючи категорію справи, суд вважає за можливе судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ч. 2 ст.247, ст. ст.343-346, п. 7 ч. 2 ст.430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», заінтересована особа ОСОБА_5 про примусове лікування у протитуберкульозному закладі задовольнити частково.

Примусово госпіталізувати до стаціонару комунального закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, строком не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про сторін:

Заявник: Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», місцезнаходження: вул. Кемерівська, будинок 35, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Зацікавлена особа: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя А.В. Ткаченко

Присяжні:

ОСОБА_1

ОСОБА_2