Єдиний унікальний номер 448/1466/18
Провадження № 2/448/943/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28.09.2018 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Торська І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

На адресу суду надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення заяви без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог п.5,6,7 ч.3 статті 175 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» вказав: що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкодавця додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду із даним позовом, не надала жодних доказів того, чи вживались нею заходи досудового врегулювання спору.

Також в порушення п.5 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України у позовній заяві не в повній мірі викладено обставини в обґрунтування позовних вимог, не зазначено та не додано доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме відсутні будь-які докази (документи) в підтвердження споріднення (родинних звязків) спадкоємця ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 27.11.2016р.

Позивачкою також не виконано вимоги пунктів 2, 9, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме не зазначено реєстраційні номери облікової картки платника податків за його наявності або серію і номер паспорта для фізичних осіб, відомі номери засобів звязку і офіційні електронні адреси сторін, даних про те, чи нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих же підстав, а також позивач не зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Відповідно до п.п.2, 9, 10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості, а якщо позов складається з кількох самостійних вимог, як в даному випадку, ціна позову визначається сумою всіх вимог.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 12 «а» постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору; під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 року "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства" оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки. Оцінка обєкта здійснюється субєктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, позивачка в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами (звіт про оцінку майна із висновком про його вартість, чи іншими документами) дійсної вартості спірного майна, із якої необхідно визначити ціну позову та сплатити судовий збір, оскільки термін довідки про вартість майна виданого 09.06.2017р. КП «Мостиське РБТІ» на момент звернення до суду закінчився.

З огляду на наведене, вважаю, що станом на момент звернення позивачкою до суду неможливо встановити чи останньою правильно визначено ціну позову і чи вірно сплачено такою судовий збір.

Також, в порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи

Крім того, відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом"; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Однак, всупереч вимог ст.95 ЦПК України копії документів, додані до позову, не засвідчені належним чином, визначеним законом (відсутні назва посади, ініціали, прізвище особи яка засвідчила документ, дата засвідчення копії документа).

Окрім того, не засвідчені належним чином і копія позовної заяви та додані до неї копії документів, для відповідача по справі.

Вищезазначені обставини позбавляють можливості суд вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що вказана заява підлягає залишенню без руху, а позивачу необхідно надати строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху та розяснити, що у випадку виконання ним у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання, інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.В.Торська