АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 639/730/18

Провадження № 22-ц/790/4534/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Акціонерна компанія «Харківобленерго»

розглянув в порядку спрощеного провадження в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 червня 2018 року (суддя Баркова Н.В.)

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про захист прав споживачів електроенергії,-

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АК «Харківобленерго», в якому просив скасувати рішення, оформлене протоколом № 210955 засідання комісії на підставі акту порушення № 2100955 ПКЕЕН від 07.11.2017 року, як незаконне, донарахування у сумі 51 176, 84 гривень скасувати, як безпідставно нараховане та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок за сплачену ним електроенергію з урахуванням безпідставно нарахованої заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06.11.2017 року представниками АК «Харківобленерго» Холодногірського РВЕ за місцем його проживання у АДРЕСА_1 був складений акт про порушення № 210955, згідно якого при перевірці був встановлений факт безоблікового споживання електричної енергії у вигляді перефазування з використанням прихованого заземлення, використання «штучного нуля». Електролічильник було опломбовано, будь -яких пошкоджень, слідів втручання не було встановлено. Згідно рішення, оформленого протоколом №210955 засідання комісії з розгляду актів порушення ПКЕЕН від 07.11.2017 року, визначений обсяг необлікованої електричної енергії, який складає: 39894 кВт/год, а вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, згідно з рахунком НОМЕР_1 від 07.11.2017 року складає 51 176,84 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позов підтримали.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 06.06.2018 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що рішення оформлене протоколом засідання комісії з розгляду на підставі акту порушення № 210955 ПКЕЕН від 07.11.2017 року є незаконним.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулювалися ст. ст. 714 ЦК України, ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

За змістом частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Пунктом 37 зазначених Правил передбачено, що енергопостачальник має право, зокрема перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією; тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених пунктами 34 і 35 цих Правил.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 (а.с.11).

В 2006 році між АК «Харківоблненерго» та споживачем ОСОБА_1 укладено договір по особовому рахунку НОМЕР_2 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 20 договору передбачено, що споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, викрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. В п.11 договору зазначено в якості обов'язку споживача узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності (а.с.31-32).

06.11.2017року трьома представниками АК «Харківобленерго» складений акт про порушення №210955, згідно з яким за адресою: АДРЕСА_1 в присутності споживача ОСОБА_1 зафіксовано факт перефазування з використанням закритого заземлення («штучного нуля»). З вказаним актом ОСОБА_1 був ознайомлений, зауважень до нього не мав, про що поставив свій підпис (а.с.4-5).

Згідно з протоколом №210955 засідання комісії з розгляду актів порушення ПКЕЕН від 07.11.2017 року, розглянуто акт порушення ПКЕЕН №210955, складений 06.11.2017 року на споживача ОСОБА_1 о/р НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1, визначений об'єм необлікованої електричної енергії складає: 39 894 кВт/год; вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, а саме: п.42, 48 використання «штучного нуля», що призвело до споживання не облікованої електричної енергії, згідно з рахунком НОМЕР_1 від 07.11.2017 року складає 51 176,84 гривень. В протоколі зазначено, що споживач ОСОБА_1 приймав участь в роботі комісії. ОСОБА_1 підписав протокол, підтвердивши той факт, що з розрахунком згоден, зауважень не має, один екземпляр протоколу отримав (а.с.6).

Даний факт свідчить про те, що відповідачем не заперечувалися обставини, встановлені зазначений актом, зокрема про виявлення факту перефазування з використанням закритого заземлення (штучного нуля).

Також 07.11.2017 року між позивачем та відповідачем була укладена угода про порядок погашення боргу строком на 36 місяців, згідно до якої позивач зобов'язаний погашати заборгованість у сумі 51176,84 гривень щомісячно по 1393, 80 гривень, не враховуючи поточні платежі за використану електричну енергію та інші комунальні платежі.

Крім того, до позовної заяви надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг, з яких вбачається, що ОСОБА_1 сплачував поточні платежі за використану електроенергію.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із с.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається в енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики (пункт 53 Правил користування електричною енергією для населення).

Відповідно до п. 53 Правил акт про порушення і рішення комісії, якими визначено розмір збитків по своїй суті є претензією, яку особа може задовольнити або ж відмовитись від проведення сплати вартості необлікованої електричної енергії.

Отже, складений АК «Харківобленерго» акт є лише фіксацією порушення, яке було виявлено постачальником енергії під час проведення перевірки дотримання Правил користування електричною енергією для населення, і згідно із ст.76 ЦПК України доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст.229 ЦПК України, і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 06 червня 2011 року № 6-4ц11, від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11.

Акт не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Таким чином, визнання рішення комісії, яким визначено розмір збитків, незаконним також не передбачено як спосіб захисту порушеного права, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Тому, правильними є висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання незаконними рішення комісії оформлене протоколом на підставі акта порушення споживання електроенергії.

Оскільки факт позаоблікового споживання електроенергії підтверджено наявними у справі доказами, відсутні підстави вважати, що відповідачем безпідставно нараховані кошти за використання електроенергії у сумі 51 176,84 гривень.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а лише зводяться до переоцінки доказів, встановлених судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І. С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П.Коваленко