Єдиний унікальний номер: 378/1354/18
Провадження № 2/378/373/18
УХВАЛА

"28" грудня 2018 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Терен», треті особи, Державна реєстраційна служба Ставищенської районної державної адміністрації, головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення неотриманого доходу у вигляді орендної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, просить суд:

- визнати недійсним договір оренди № 30 від 28 грудня 2012 року(Правочин) земельної ділянки з кадастровим №:03:001:0033, між Приватним Підприємством «Терен» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- стягнути з Приватного підприємства «Терен» за користування вищевказаною земельною ділянкою за період з 29.12.2012 по 31.12. 2018 - неотриманого доходу у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки у сумі 53047,02 гривень, моральну шкоду в сумі 25000 грн. та

- стягнути з Приватного підприємства «Терен» судовий збір і витрати, повязані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу у сумі 121492 грн. 50 коп., проведення почеркознавчого дослідження в сумі 7500 грн. та кошти за проведення майбутньої експертизи, виклики спеціаліста, свідків.

Одночасно з подачею позову ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить Приватному підприємству «Терен».

В обґрунтування заяви зазначив, що накладення такого арешту необхідне для забезпечення належного виконання рішення суду, а також унеможливлення відповідачем продажу майна, техніки та виведенням з рахунків грошових коштів, необхідних для виплати коштів за спричинення моральної, матеріальної шкоди та судових витрат.

Розглянувши вказану заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом із тим, позивачем не зазначено доводів та не надано відповідних доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, позивач у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно Приватного підприємства „Терен, при цьому, не вказуючи, в якій банківській установі вони знаходяться, та у якому співвідношенні накладати арешт відповідно до заявлених вимог, на яке саме майно накласти арешт, підтвердження належності цього майна відповідачу.

Заявник у своїй заяві не обґрунтовує, чому просить суд забезпечити позов саме вказаними видом забезпечення позову, хоча ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачені інші його види, всупереч вимогам п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заявник в заяві не вказує ціну позову, про забезпечення якого просить, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких умов, суд приходить до висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись статтями ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить Приватному підприємству «Терен».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. М. Марущак