Номер провадження: 22-ц/785/5508/18
Номер справи місцевого суду: 520/5008/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Лопотан В.І.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року (суддя Гниличенко М.В.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про роз'яснення судового рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 року у справі № 2-АЕ-51/2003 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-АЕ-51/2003 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Постановою Київського районного суд м.Одеси від 07.04.2003 року по справі № 2-АЕ-51/2003 з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкав АДРЕСА_1, стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно (але не менше 20 руб. на одну дитину), починаючи з 17.03.2003 року і до повноліття сина, тобто до 17.05.2020 року.

17.04.2003 року був виданий виконавчий лист № ач-51/03, який перебуває на виконанні ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

25.04.2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_3 про роз'яснення постанови Київського районного суду м.Одеси від 07.04.2003 року по даній цивільній справі.

В заяві ОСОБА_3 просила роз'яснити постанову Київського районного суду м.Одеси від 07.04.2003 року по справі № 2-АЕ -51/2003, вказавши, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, становить 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.03.2003 року і до повноліття сина, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 про розяснення постанови Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 року по справі № 2-АЕ-51/03 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів було задоволено частково.

Розяснено постанову Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 року по справі № 2-АЕ-51/03 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкав АДРЕСА_2, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.03.2003 року і до повноліття сина, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого законодавством.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, приводом для звернення ОСОБА_3 із заявою до суду став той факт, що при нарахуванні розміру аліментів та заборгованості по їх сплаті державний виконавець не враховує обмежень, встановлених законодавством України щодо мінімального розміру аліментів, що приводить до невірного нарахування та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - інваліда дитинства, який потребує матеріальних затрат на лікування та реабілітацію. Позивач вказала, що проживає разом з сином, надала свідоцтво про смерть матері від 02.01.2018 року та в заяві вказує що дитина повинна отримувати належне утримання від батька з урахуванням прожиткового мінімуму.

В свою чергу, відповідач заяву не визнав і надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що заявником фактично порушено питання про зміну рішення, та неможливо до правовідносин 2003 року застосовувати Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 08.07.2017 року, оскільки він набрав чинності у 2017 році.

Посилаючись на те, що резолютивна частина судового рішення є зрозумілою та розясненню не підлягає, ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні заяви.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що резолютивна частина рішення є незрозумілою, а тому є підстави для її розяснення.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 Постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Разом з тим, якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив зазначені вимоги цивільного процесу, оскільки судом фактично були вирішені позовні вимоги ОСОБА_3, які не ставились нею перед судом в 2003 році. Фактично судом було переглянуто та змінено судове рішення від 07.04.2003 року на підставі вимог, які були заявлені позивачкою у 2018 році.

Крім того, слід звернути увагу на те, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 р. по справі № 2-АЕ-51/2003, яку просила розяснити ОСОБА_3, виносилась на підставі Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на той час (а.с.4).

Крім того, Київський районний суд м. Одеси застосував до судового рішення 2003 року Закон України від 17.05.2017 року № 2037- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Закон, яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та запроваджено те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, набрав чинності лише 08.07.2017 року.

Тобто, таким чином суд першої інстанції фактично змінив судове рішення 2003 року на підставі законів, які набрали чинності після розгляду справи судом й ухвалення рішення (в 2017 роках), що є недопустимим, оскільки такі питання не можуть вирішуватися в порядку, передбаченому для роз'яснення рішення суду.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано того, що позивачкою не наведено та не надано доказів того, в чому саме є незрозумілим судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення виконувалось на протязі 15 років та ані у позивачки, ані у органів державної виконавчої служби не виникало будь-яких запитань щодо порядку його виконання.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що у разі, якщо державний виконавець при виконанні судового рішення не дотримується вимог чинного законодавства щодо мінімального розміру аліментів, які мають стягуватись з платника аліментів на користь стягувача, то це є підставою для оскарження дій державного виконавця, а не розяснення рішення, шляхом його зміни.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що у разі, якщо одна із сторін вважає, що за час, який минув з моменту ухвалення судового рішення, змінились обставини, то кожна із них вправі предявити позов про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.

Відповідно до вказаної статті розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому врахування сімейного та матеріального стану як платника, так і отримувача аліментів можливе лише в позовному провадженні, а не в порядку розяснення судового рішення.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, на даний час в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про перегляд розміру та порядку стягнення аліментів, призначених постановою Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 р., по справі № 2-АЕ- 51/2003.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення судового рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 року, у справі № 2-АЕ-51/2003 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року про розяснення судового рішення у цивільній справі скасувати і прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення судового рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 року, у справі № 2-АЕ-51/2003 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 10.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_8

ОСОБА_2