Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/526/18
Провадження № 2/273/261/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Бєлкіної Д.С. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до неповнолітніх відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2018 року Публічне акціонерного товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до неповнолітніх відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить ухвалити рішення про стягнення із відповідачів на його користь заборгованості по кредитному договору без номера від 16.10.2007 року в сумі 5514,08 грн. та понесені судові витрат по справі.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 16.10.2007 року між ним та ОСОБА_5, був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 19.10.2017 року заборгованість становить всього 5514,08 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 3281,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 2232,47 грн.

04.01.2017 року позичальник ОСОБА_5 помер. За кредитним договором залишилася несплаченою заборгованість за тілом кредиту та відсотками, що утворились до смерті ОСОБА_5 Спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлого позичальника ОСОБА_5 є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про що банку стало відомо 30.08.2017 року. 02.09.2017 року на адресу відповідачів позивачем був направлений лист претензія з вимогою сплатити заборгованість по вказаному кредитному ОСОБА_6. Відповідачі вимоги претензії не виконали, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував. (а.с. 60, 107-108)

Неповнолітні відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх законний представник мати ОСОБА_7, залучена до участі у справі згідно з ухвалою суду від 22.05.2018 року (а.с.102-103) в судове засідання не зявилися, законний представник відповідачів подала до суду заяву про розглядс прави без її участі, заперечила проти позову, викладені пояснення у відзиві підтримала у повному обсязі (а.с.90-91,126).

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 16.10.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останній кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.11).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.11).

Відповідно до умов ОСОБА_6 має право змінити розмір наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) в однобічному порядку, що передбачено п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.19 зворотна сторона).

Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 19.10.2017 року заборгованість становить всього 5514,08 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 3281,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 2232,47 грн.

Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору без номера від 16.10.2007 року, який складається із анкети - заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, розрахунком заборгованості.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник ОСОБА_5 помер 04.01.2017 року в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.75).

З моменту укладення договору до часу своєї смерті позичальником не оспорювався укладений договір. Він користувався наданими кредитними коштами, та частково сплачував заборгованість по кредитному договору, тобто погоджувався з умовами договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із нормами ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У п.32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Спадщину після померлого 04.01.2017 року позичальника прийняли відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується даними копії спадкової справи №54/2017, заведеної завідуючою Баранівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, до майна померлого 04.01.2017 року ОСОБА_5 (а.с.73-85).

Відповідачі 12.10.2017 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки площею 3,4415 га, кадастровий номер :13:000:0046, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області та на 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки площею 1,0887 га, кадастровий номер :13:000:0021, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.82, 82 зворотна сторона, 83, 83 зворотна сторона 84, 84 зворотна сторона).

Спадкоємці боржника (позичальниа) повинні відповідати за його зобов'язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

В матеріалах справи доказів про вартість майна отриманого відповідачами (спадкоємцями) в спадщину після померлого 04.01.2017 року позичальника ОСОБА_5 немає, клопотання від учасників справи про витребування доказів щодо вартості вказаного майна до суду не надходило.

Крім того, позивач (кредитор) дізнався про відкриття спадщини після померлого позичальника ОСОБА_5 16.02.2018 року, оскільки його спадкоємець першої черги за законом (дружина), в тому числі і законний представник відповідачів - ОСОБА_7 повідомила його про дану обставину, тим самим добросовісно виконавши свій обовязок, визначений ч. 1 ст. 1281 ЦК України, що підтверджується її заявою на адресу банку та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.98, 75 зворотна сторона).

Отже, перебіг шестимісячного строку для предявлення ПАТ КБ «ПриватБанк» вимог до спадкоємців померлого 04.01.2017 року позичальника ОСОБА_5 розпочався 16.02.2017 року та закінчився 16.08.2017 року.

Однак, позивач предявив свої вимог по вищевказаному кредитному договору до спадкоємців 02.09.2017 року, тобто після закінчення шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини після померлого 04.01.2017 року позичальника ОСОБА_5, що підтверджується даними копії листа-претензії від 23.08.2017 року № SAMDNS859, даними копії реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (претензії до спадкоємців), даними копії фіскального чеку ДД УДППЗ «УКРПОШТА» №0103 від 02.09.2018 року час 15:32 (а.с.52, 53).

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене та відповідно до ч. 4 ст. 1281ЦПК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1282 ЦК України позивач не довів, що розмір його вимог відповідають розміру частки у спадщині кожного спадкоємця.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 141, 211, 247, 259, 263, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 525, 526, 549, 634, 1054, 1216, 1218, 1270, 1281 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна