справа №176/1771/18
провадження №2/176/933/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2 і зареєстрований 28 серпня 1987 року відділом РАГС Центрального району міста Одеса, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №605.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження. Шлюбні стосунки припинені у 2015 році, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На розірванні шлюбу наполягає, примирення не бажає, оскільки родина розпалася остаточно.

Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не зявились. При цьому, сторонами подані до суду заяви, де вони просять розгляд здійснювати за їх відсутності, одночасно ОСОБА_1 підтримує позовні вимоги, ОСОБА_2 визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити під час підготовчого судового засідання.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини.

Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 28 серпня 1987 року відділом РАГС центрального району м.Одеса, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №605 (а.с.6).

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

У зв'язку із різними поглядами на сімейне життя, подружні відносини між сторонами припинені у 2015 році, проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

За таких обставин, позивач вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає.

При цьому, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу.

За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.

За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити.

Судові витрати, відповідно ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 141, 206, 263-265, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб зареєстрований 28 серпня 1987 року відділом РАГС центрального району м.Одеса між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №605, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, корпус №4, кімната №707, понесені судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська