Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/1911/18
Головуючий у 1 інстанції: Валігурський Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року у справі за позовомОСОБА_5 до ОСОБА_6, Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, третя особа: Більмацька державна нотаріальна контора, про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, просить суд визнати недійсною відмову від прийняття спадщин, яка складається із майна його померлого 29 січня 1999 року сина ОСОБА_7, у вигляді заяви про відмову від спадщини, справжність підпису в якій посвідчена секретарем виконкому Титовської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області від 22 січня 2003 року за реєстровим №02.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.01.1999 року помер його син ОСОБА_7 На момент смерті сина позивач постійно проживав з ним, у звязку з чим вважається таким, що прийняв спадщину. Відмови від спадщини він не заявляв. Наприкінці травня з метою отримання свідоцтва про спадщину він звернувся до Більмацької державної нотаріальної контори в Запорізькій області, на що отримав відповідь, що в спадковій справі, заведеній після смерті сина, знаходиться його заява про відмову від спадщини, у звязку з чим він не може отримати відповідне свідоцтво. Зазначає, що заяву про відмову від спадщини він не підписував та не отримував. Як йому відомо, спадщину в повному обсязі отримала його онука ОСОБА_6

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати в частині встановленої судом відсутності у позивача права на отримання спадщини внаслідок її неприйняття.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що як слідує з свідоцтва про народження ІІІ-ЖС №390324 від 05.04.1989 р. позивач є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №000804 виданого 01.02.1999 р. Титовською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (а.с. 39) ОСОБА_7 помер 29.01.1999 року.

Відповідач-1 ОСОБА_6 є дочкою померлого ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС №254380 виданого Титовською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (а.с. 39).

З спадкової справи №17/2003, заведеної після смерті ОСОБА_7, вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є його дочка ОСОБА_6 (відповідач-1), батько ОСОБА_5 (позивач), мати померлого ОСОБА_8, дружина померлого ОСОБА_9

22 січня 2003 року позивач, склав заяву, згідно якої він на спадкове майно, земельну частку (пай), що залишилось після смерті ОСОБА_7 не претендує, в суд звертатись за відновленням пропущеного строку не буде (а.с. 38). Справжність підпису на вказаній заяві посвідчена секретарем виконавчого комітету Титовської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області.

Саме ця заява і є предметом спору.

Суд попередньої інстанції вірно встановивши вказані вище обставини справи, вирішуючи спір щодо недійсності відмови від прийняття спадщини зазначив, що в свою чергу матеріали справи не містять доказів того, що позивач, а також ОСОБА_8К та ОСОБА_9 вчиняли, дії які б свідчили, що вони прийняли спадщину.

Однак вказаний висновок суду є безпідставним, оскільки він виходить як за межі предмету спору та позовних вимог. Сторони не надавали докази і не спростовували факт прийняття спадщини, а тому в цій частині висновок суду є необґрунтованим.

Суд вирішуючи спір не звернув уваги на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР (норми якого діяли як на час відкриття спадщини та і на час складення спірної заяви) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За правилами ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяцівз дня відкриття спадщини.

Таким чином, заява про відмову від прийняття спадщини, складена через 4 (чотири) роки після відкриття спадщини, не є заявою про відмову від прийняття спадщини у розумінні ст. 553 ЦК УРСР і її складання після 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця не має жодного правового значення. Така заява не породжує і навпаки не звужує жодних прав і обовязків особи яка її склала, а тому і відсутні підстави взагалі визнавати її недійсною в судовому порядку.

Саме з цих підстав (відсутності порушеного буд-якого права позивача при складанні ним оспорюваної заяви) необхідно позивачу відмовити в позові без встановлення факту прийняття чи не прийняття спадщини, оскільки вимог в цій частині не заявлялось.

Таким чином, рішення районного суду підлягає зміні в частині мотивів для відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 рокузмінити в частині мотивів для відмови в позові.

Решту рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 липня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: