Справа № 315/1468/17
Номер провадження № 2/315/68/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Прістенській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

06.12.2017 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В позові позивач посилався на те, що відповідач звернувся до позивача з заявою від 19.11.2009 року на отримання кредиту в розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, відповідач підтвердив, що заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами банку є договором про надання банківських послуг, посилаючись на те, що п.1.1.3.2.3 договору передбачає зміну тарифів, відповідач неналежно виконував обов`язок щодо повернення кредиту, процентів за користування, передбаченого умовами договору №б/н від 19.11.2009 року, внаслідок чого склалася заборгованість станом на 30.09.2017 року в сумі 49514,67 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 3291,08 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 39789,56 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3600 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2334,03 грн., прохав стягнути заборгованість за договором №б/н від 19.11.2009 року станом на 30.09.2017 року в сумі 49514,67 грн., надав суду розрахунок заборгованості по кредиту, довідку про зміну умов та обслуговування кредитної карти, копію анкети-заяви відповідача від 19.11.2009 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умови і Правила надання банківських послуг, копію банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, витяг з Статуту Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 банк Приватбанк.

06.12.2017 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_3 з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.

06.02.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання на 20.02.2018 року.

05.04.2018 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що позов не підлягає задоволенню, так як розрахунок не містить відображення встановлення кредитного ліміту 4200 грн., прохала позов залишити без задоволення.

24.04.2018 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_4 з відповіддю на відзив, в якій посилалася на те, що відповідно до п.3.3 Умов і Правил надання банківських послуг зміна кредитного ліміту здійснюється банком самостійно, надає виписку по рахунку як належний доказ заборгованості, яка свідчить про те, що відповідач користувався коштами, доказом укладення договору є копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, виписка по рахунку, фото клієнта з картою, прохав задовольнити позов.

17.05.2018 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_5 з заявою про застосування строку позовної давності, в якій посилався на те, що останній платіж відповідачем було здійснено 22.08.2014 року в сумі 250 грн., вважаючи, що з 25.09.2014 року розпочався строк позовної давності, який закінчився 25.09.2017 року, прохав відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності позивачем.

15.06.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду в судове засідання на 05.07.2018 року.

22.06.2018 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_5 з заявою про розгляд справи без її у часті та прохав відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Відповідач позов не визнала, суду пояснивши, що отримувала лише одну кредитну картку, другу не отримувала, платила останній раз не пам`ятає коли, але це було давно, прохає відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 вважає, що позов не підлягає задоволенню, суду пояснивши, що необхідно застосувати строк позовної давності, вважає, що позивач не довів суду, що відповідач отримувала і користувалася однією кредитною карткою, строк дії якої закінчився 25.09.2014 року, з цієї дати і розпочався строк позовної давності, який закінчився 25.09.2017 року, прохав відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності позивачем.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об'єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

19.11.2009 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг № б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 19.11.2009 року, Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 19.11.2009 року, Умовами і правилами надання банківських послуг у Приватбанку.

Даний договір відповідно до ч.1 ст.304 ЦК України є договором приєднання, так як відповідач, подавши 19.11.2009 року анкету-заяву позивачу про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ознайомився з останніми формулярами і був згоден з умовами договору, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 19.11.2009 року.

Договір укладено в письмовій формі відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах (в тому числі електронних) у листах, телеграмах, якими сторони обмінялися.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач, отримавши кредитну картку №949930 з кредитним лімітом 4200 грн., отримав доступ до карткового рахунку.

Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки відповідач зобов`язався повернути зняті з кредитного рахунку кошти щомісячними платежами не пізніше 25 числа наступного за звітним в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, сплатити відсотки за базовою процентною ставкою 2,5 % на місяць, комісія за зняття власних коштів становить 1% від суми операції, що підтверджується поясненнями відповідача.

Відповідач повертав кошти несвоєчасно і не в повному обсязі, останній платіж мав місце 12.03.2012 року в сумі 110 грн., після чого платежів не здійснювалось, що підтверджується випискою по рахунку.

З 01.09.2014 року відповідач нараховував проценти за користування коштами з процентної ставки 34,80 % річних, а з 01.04.2015 року - з процентної ставки 43,20 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного:

Правовідносини, які склалися між сторонами, є правовідносинами по договору надання банківських послуг, який містить ознаки кредитного договору, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами договору про надання банківських послуг № б/н від 19.11.2009 року, укладеного між сторонами, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 19.11.2009 року, Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг № б/н від 19.11.2009 року банк надав позичальнику кредит у сумі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався повернути зняті з кредитного рахунку кошти щомісячними платежами не пізніше 25 числа наступного за звітним в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, сплатити відсотки за базовою процентною ставкою 2,5 % на місяць, комісія за зняття власних коштів становить 1% від суми операції, що підтверджується поясненнями відповідача.

Відповідач повертав кошти несвоєчасно і не в повному обсязі, останній платіж мав місце 12.03.2012 року в сумі 110 грн., після чого платежів не здійснювалось, що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідно ч.5 п.4 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, керуючись ч.5 п.4 ст.12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом, а саме надав можливість відповідачу надати відзив на позов, а також надати суду всі наявні у учасників судового процесу докази.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд доходить висновку, що позивач не надав суду доказів, що позов подано в межах строку позовної давності.

Так відповідно п.3.1.1 Умов і Правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Відповідач не заперечує, що отримувала кредитну карту, строк дії якої був визначений до 12.2012 року, ця обставина підтверджується письмовим доказом: анкетою-заявою відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 19.11.2009 року з її підписом про отримання кредитної карти №949930.

Відповідно до п.3.1.3 Умов і Правил надання банківських послуг по закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії карти) якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Тримача про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (передостанній день місяця закінчення строку дії) і за умови дотримання інших умов продовження, передбачених договором.

Позивач не довів суду тієї обставини, що відповідач отримав другу кредитну карту відповідно до п.3.1.3 Умов і Правил надання банківських послуг.

Суд не бере до уваги як достовірний, належний та допустимий письмовий доказ: довідку позивача про отримання відповідачем кредитної карти №211156 зі строком дії 03.2016 року з огляду на те, що остання не містить посилання на підставу її формування, остання не містить посилання на те, якою посадовою особою вона видана.

Суд не бере до уваги як письмовий доказ зображення відповідача з кредитною картою, так як дане зображення не дає можливості візуально встановити номер та строк дії карти, що на ній зображено.

Суд не бере до уваги думку представника відповідача ОСОБА_5 з приводу того, що останній платіж відповідачем було здійснено 22.08.2014 року в сумі 250 грн., а тому з 25.09.2014 року розпочався строк позовної давності, який закінчився 25.09.2017 року з огляду на те, що розрахунок заборгованості, який містить посилання на цю обставину не визнається судом достовірним доказом, так як виписка по рахунку, яка є достовірним, допустимим та належним доказом, який свідчить про рух коштів по рахунку не містить посилання на погашення відповідачем заборгованості по кредиту 22.08.2014 року.

А тому початок строку позовної давності пов`язує зі строком закінчення дії картки №949930, а саме з 31.12.2012 року і вважає початком строку позовної давності 01.01.2013 року відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, так як саме в цей день позивач дізнався про своє порушене право.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Підстав для призупинення відліку строку позовної давності, передбачених ст.263 ЦК України, судом не встановлено.

Судом також не встановлено підстав для переривання перебігу позовної давності, передбаченої ч.1 ст.264 ЦК України, а саме визнання відповідачем боргу.

01.01.2016 року строк позовної давності, передбачений ч.1 ст.261 ЦК України, для пред`явлення позову позивачем закінчився.

Позов пред`явлено до суду 06.12.2017 року, а саме після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так як відповідач як сторона у справі звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності до винесення рішення у справі, то суд відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України застосовує позовну давність і відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як у задоволенні позову відмовлено, то понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 89, 263-266, 268 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 256-258, 260-261, 263-264, 267 ЦК України, умовами договору про надання банківських послуг № б/н від 19.11.2009 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде виготовлений 09.07.2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ярош С.О.