Справа № 466/6788/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Палишин К.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 міська рада

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх позовних вимог покликалася на те, що після смерті її батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона звернулася до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом.

Державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 26 березня 2018 року їй, позивачу, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/24 частин квартири № 14 в будинку № 150 на вул. Т.Шевченка у м.Львові, яке зареєстроване в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №4-155. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири не видавалося. Також державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 26 березня 2018 року було видано їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири № 14 в будинку № 150 на вул. Т.Шевченка у м. Львові. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/8 часток спадкового майна нотаріусом не видавалось.

31 серпня 2015 року також помер її, позивача, брат ОСОБА_8, що підтверджується актовим записом № 18 від 01 вересня 2015 року. Після його смерті залишиласть частина спадкового майна у вигляді 1/3 частини вищевказаної квартири №14 в будинку № 150 на вул. Т.Шевченка у м. Львові, належної спадкодавцям ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ОСОБА_2 дистанцією цивільних споруд ОСОБА_2 залізниці 05 грудня 1994 року та зареєстрованого в реєстрову книгу за №9171 у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Її, позивача, батьки за життя склали заповіти відносно належних їм часток у праві власності на зазначену квартиру.

Зазначає, що 09 лютого 2018 року вона звернулася до державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8, яку зареєстровано в журналі реєстрації вхідних документів за №298/02-14 та в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 233.

За результатами розгляду поданої заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 73/2018.

В подальшому на її адресу нотаріусом було надіслано лист № 566/02-14 від 14 лютого 2018 року, яким відмовлено в оформленні спадкового права на належну померлому брату частину майна з посиланням на пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися з позовом до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

З врахуванням викладеного та з посиланням на положення ст.1272 ЦК України просить суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці, як такий, що пропущений нею з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини обгрунтовує тим, що про смерть брата їй стало відомо лише в січні 2018 року, оскільки через слабкий стан здоровя та значну віддаленість від місцезнаходження спадкового майна, вона не могла часто приїздити до м. Львова відвідувати брата. Після приїзду до Львова на початку 2018 року позивач дізналася від сусідів, що брат знаходиться на лікуванні. В подальшому вона зясувала, що її брат знаходився на лікуванні в комунальному закладі ОСОБА_2 обласної ради «Ходорівський психоневрологічний інтернат» і помер 31 серпня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з?явилася. Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання 01 листопада 2018 року всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності як у цілому, так і кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв?язок у сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів та передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається із будинкової книги, технічного паспорту, виданого 03 листопада 1994 року ОСОБА_2 міжміським бюро технічної інвентаризації, який є додатком до свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1994 року, яке видано на підставі розпорядження №1121 від 28 листопада 1994 року та довідки Львівського комунального підприємства «Янів-405» №322/1 від 08 лютого 2018 рокуз місця проживання про склад сімї і прописку ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 належала на праві приватної спільної сумісної власності квартира №14 загальною площею 55,5 кв.м. в будинку 150 по вул.Т.Шевченка м. Львові.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОТ№610876, виданого 11 квітня 2005 року відділом ЗАГСу по місту Свободний та Свободненівському районі управління ЗАГС Адміністрації Амурської області РФ, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками позивача ОСОБА_1, про що свідчить актовий запис про народження № 1975 від 28 листопада 1946 року.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 Сімейного кодексу України № 1, виданого 14 березня 2018 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_8 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Отже, позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_8, який помер 31 серпня 2015 року, є рідними сестрою та братом.

18 квітня 2004 року мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-СГ №344456, яке видано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції 19 квітня 2004 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено запис за №2585.

Батько позивача - ОСОБА_5 помер 27 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-СГ №090938, яке видано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції 27 липня 2007 року.

26 березня 2018 року державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини квартири №14 в будинку №150 на вул. Т.Шевченка у м. Львові, на користь позивача ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_6, яке зареєстроване в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4-154 та в Спадковому реєстрі за № 62194255.

26 березня 2018 року державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/24 частин квартири № 14 в будинку № 150 на вул. Т.Шевченка у м. Львові на користь ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_5, яке зареєстроване в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4-155 та в Спадковому реєстрі за № 62194297.

31 серпня 2015 року помер брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №2 від 20 березня 2018 року, виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 1/3 спадкового майна трьохкімнатної квартири загальною площею 55,5 кв.м. № 14 в будинку № 150 на вул. Т.Шевченка у м.Львові.

09 лютого 2018 року позивач звернулася до Третьої львівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8

Листом № 517/02-14 від 12 лютого 2018 року завідувач Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 повідомила позивача про те, що вказану заяву зареєстровано в Журналі реєстрації вхідних документів за №298/02-14 та в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 233, де і зареєстрована спадкова справа за № 73/2018.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 566/02-14 від 14 лютого 2018 року, наданої на вказану заяву ОСОБА_1, їй запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1158 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_8, вона, відповідно, в силу приписів ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із довідки державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 3482/0214 від 09 жовтня 2018 року, у встановлений ст. 1272 ЦК України строк жодні спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися та станом на 09 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата ОСОБА_8

Отже, так як спадкоємці попередньої (першої) черги за законом відсутні, наступна черга спадкоємців за законом (друга), до якої належить позивач як рідна сестра спадкодавця ОСОБА_8, в силу приписів ст. 1158 ЦК України, одержує право на спадкування

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №2 від 20 березня 2018 року, виданого Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, місце смерті спадкодавця ОСОБА_8: Львівська область, Жидачівський район, с.Жирова, в той час, коли відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, позивач на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживав.

Абзацом 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Відповідно до довідки державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 3482/0214 від 09 жовтня 2018 року, цією нотаріальною конторою 09 лютого 2018 року зареєстровано спадкову справу № 73/2018 щодо майна померлого ОСОБА_8 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від сестри ОСОБА_1

В матеріалах справи наявна також відповідь державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 566/02-14 від 14 лютого 2018 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Згідно із абзацу 6 пунку 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до викладеного в постанові Верховного Суду від 11 червня 2018 року у справі № 479/713/17 правового висновку, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Проте такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які, на думку Верховного Суду, не можуть бути визнані судом поважними, в даному випадку відсутні.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд виходить з того, що через ситуацію, яка була наявна у позивача, зокрема те, що через слабкий стан здоровя та значну віддаленість від місцезнаходження спадкового майна, вона не могла часто приїздити до м. Львова відвідувати брата, а тому їй лише у 2018 році стало відомо, що її брат ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в комунальному закладі ОСОБА_2 обласної ради «Ходорівський психоневрологічний інтернат» і помер 31 серпня 2015 року. З огляду на це вона не мала змоги своєчасно звернутися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд вважає вказані позивачем причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини такими, що повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави вважати причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною і вважає за необхідне встановити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.10, 12, 76-81, 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті ОСОБА_8, який помер 31 серпня 2015 року, поважними.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8, який помер 31 серпня 2015 року, - в три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Шевченківський районний суду м Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_10