Справа № 442/7583/17 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 22-ц/783/693/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні спільним приміщенням (горищем),

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідачів звільнити самовільно зайняте приміщення загального користування - горище над квартирою АДРЕСА_1 від домашніх та інших речей.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі № 6 вказаного будинку проживають відповідачі. Вказує, що відповідач, не маючи права особистого користування приміщенням загального користування, займає горище над її квартирою, повісивши замок на двері горища, захламлюючи особистими речами, постійно ходить над її квартирою, створюючи шум. На її звернення до КП ЖЕО Дрогобицької міської ради, працівниками підприємства було проведено перевірку горищного приміщення, в результаті чого відповідачами було забрано над її квартирою особисті речі та надано доступ до місць загального користування всім мешканцям даного будинку. Проте, через деякий час відповідачі знову почали користуватися горищним приміщенням над її квартирою, створюючи загрозу для її проживання через аварійний стан стелі. Зазначила, що двері на горище закриті на ключ, який знаходиться у відповідача.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні спільним приміщенням (горищем) - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачі своїми діями чинять їй перешкоди в користуванні горищем, обмежуючи її права як співвласника будинку та допоміжних приміщень до нього, не дотримуючись санітарних та протипожежних норм. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 надали відзив на апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення; в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 23.12.2013 року, виданого комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради (а.с. 5) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.02.2014 року № 17398972 (а.с. 6) на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорта, виданого 18.12.2013 року КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», квартира АДРЕСА_1 знаходиться на першому поверсі одноповерхового будинку та має загальну площу 40,7 кв. м.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15443492 від 01.08.2007 року.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь в загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Власники неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З наявного у матеріалах справи листа ЖЕО Дрогобицької міської ради від 30.12.2016 року № 723 вбачається, що ОСОБА_2 повідомлено про те, що працівниками підприємства проведено перевірку горищного приміщення у будинку АДРЕСА_1. На час перевірки горище над квартирою позивачки прибрано мешканцями квартири №6. Доступ до місць загального користування (горища) надано всім мешканцям будинку (а.с.8).

Будь-яких інших доказів щодо наявності як на час пред'явлення позову, так і на час його розгляду судом на спірному горищі домашніх та інших речей, які б належали відповідачам, позивачем суду не надано.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції, встановивши, що позивачем не надано доказів того, що відповідачі порушують санітарні та протипожежні вимоги, зберігають на горищі домашні та інші речі, дійшов правильного висновку про відмову в позові, виходячи з того, що позивач не довела обставин, на які посилалася як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що на горищі знаходяться речі, які належать відповідачам.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 16.07.2018р.

Головуючий

Судді: