Справа № 219/5920/17
Провадження № 2/219/118/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця»

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, та в інтересах малолітнього ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрзалізниця», та уточнивши заявлені позовні вимоги просить:

- стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_4 та її неповнолітнього сина заборгованість з виплат відшкодування за період з 01.06.2014 року по 30.10.2018 року в розмірі 6138,25 грн. кожному, а в загальному розмірі 12 276,50 грн.;

- зобов'язати відповідача сплачувати на користь позивача щомісячно грошову компенсацію в розмірі 142,75 грн. до досягнення її неповнолітнім сином чотирнадцяти років, починаючи з 01.11.2018 року;

- зобов'язати відповідача сплачувати а користь ОСОБА_4 на її неповнолітнього сина щомісяця грошову компенсацію в розмірі 142,75 грн. до досягнення ним двадцяти трьох річного віку, починаючи з 01.11.2018 року;

- стягнути з відповідача на її користь ОСОБА_4 та її сина моральну шкоду, завдану загибеллю її чоловіка та батька дитини в розмірі по 250 000,00 грн. кожному, посилаючись на те, що з 09.10.2004 року позивач перебувала у шлюбі зі ОСОБА_6. Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

25.06.2005 року об 00 годині 10 хвилин, слідуючи з роботи додому, переходячи залізничну колію, під час виконання маневрової роботи з осаджування групи з 15 завантажених вагонів з під'їзної колії на п'яту колію станції Часів-Яр, ОСОБА_6 намагався перейти колію в безпосередній близькості віл маневрового складу та був смертельно травмований маневровим поїздом. Про нещасний випадок відповідачем складний акт № 1 від 29.07.2005 року, у пункті 17 якого зазначено, що вини працівників залізничного транспорту не вбачається, та зазначено, що ОСОБА_6 порушив правила безпеки громадян на залізничному транспорті України (п. 2.1.2.6). Згідно висновку Артемівського відділення бюро СМЕ УЗО Донецької ОГА причиною смерті чоловіка позивача стала: гостра крововтрата, розвинута через травматичне розтрощення тазу з пошкодженням кровоносних сосудів, на момент смерті тверезий. З урахуванням положень статей 1187, 1200, 1202 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) представник позивача вважає, що син позивача має право на щомісячне відшкодування шкоди у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого від володільця джерела підвищеної небезпеки, яким у даному випадку є відповідач. Також, враховуючи той факт, що смерть чоловіка для позивача та їх сина є незворотною втратою, що спричиняло, спричиняє і буде спричиняти довготривалі страждання, факт заподіяння моральної шкоди наявний, а при визначенні розміру моральної шкоди, на думку позивача, слід врахувати той факт, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, та прийняти до уваги те, що вона втратила найріднішу людину - чоловіка, а її син - батька, понесла значні моральні страждання, які носять триваючий характер, зазнала істотних змін у особистому житті, перенесла страждання і продовжує їх нести.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які приймали участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, заперечували щодо задоволення позовних вимог зазначивши, що при утворенні ПАТ «Укрзалізниця», яке зареєстроване 21.10.2015 року, майно підприємств залізничного транспорту, що знаходиться на території проведення антитерористичної операції (зокрема, Державне підприємство «Донецька залізниця») у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 604 не включено до переліків і зведених актів інвентаризації і зведених актів інвентаризації майна, не оцінене у встановленому порядку, не включене до зведеного передавального акту та статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», що свідчить про те, що права та обов'язки Державного підприємства «Донецька залізниця» не передані новоутвореному ПАТ «Укрзалізниця», а відповідно, останнє не стало правонаступником його прав та обов'язків. Таким чином, ПАТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем, оскільки не є правонаступником ДП «Донецька залізниця». Тому просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 09.10.2004 року (а.с. 10).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_8, батьками якого є: ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 21.05.2005 року (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 25.06.2005 року (а.с. 12).

З копії акту № 1 службового розслідування обставин нещасного випаду невиробничого характеру на залізничному транспорті України, складеного 29.07.2005 року начальником станції Часів Яр Донецької залізниці ОСОБА_7, заступником начальника станції ОСОБА_8 та головою КП ОСОБА_9, вбачається, що зі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, та працює учнем обпалювача цеха № 4 ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», відбувся нещасний випадок 25.06.2005 року о 00 годині 10 хвилин на п'ятій колії станції Часів Яр за таких підстав: під час здійснення маневрової роботи з осаджування групи з 15 завантажених вагонів з під'їзної колії на п'яту колію станції Часів Яр потерпілий намагався перейти колію у безпосередній близькості від маневрового складу. Внаслідок цього з підстав порушення потерпілим пунктів 2.1, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України Артемівським відділенням судової медичної експертизи на підставі висновку № 187 від 27.07.2005 року констатовано смерть через гостру крововтрату, яка виникла внаслідок травматичного розтрощення тазу з пошкодженням кровоносних судин (а.с. 14-15).

Згідно довідки завідувача відділення Артемівського відділення СМЕ ОСОБА_10 від 01.07.2005 року, на час смерті ОСОБА_6 був тверезий, про що свідчить не виявлення етилового спирту у крові під час судово-токсикологічного дослідження (а.с. 16).

Відповідно довідки ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» № 09 від 15.01.2018 року, станом на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_10 року) ОСОБА_6 обіймав посаду учня обпалювача на печах дільниці дроблення, помелу, пресування цеху № 4 з виробництва вогнетривів ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (а.с. 70).

Згідно довідки № 103 від 28.02.2018 року, ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», за період роботи з червня 2004 року по червень 2005 року нарахована заробітна плата ОСОБА_6 складає: червень 2004 року - 356,23 грн., липень 2004 року - 391,86 грн., серпень 2004 року - 307,39 грн., вересень 2004 року - 367,49 грн., жовтень 2004 року - 507,15 грн., листопад 2004 року - 369,51 грн., грудень 2004 року - 318,67 грн., січень 2005 року - 360,53 грн., лютий 2005 року - 380,88 грн., березень 2005 року - 402,90 грн., квітень 2005 року - 462,63 грн., травень 2005 року - 246,50 грн., червень 2005 року - 667,25 грн. (а.с. 99).

Позивач перебуває на обліку в Артемівському (нині - Бахмутсько-Лиманському) об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію в разі втрати годувальника з 01.09.2015 року по 31.05.2023 року, що підтверджується копією довідки № 1657 від 05.04.2016 року, (а.с. 100) та копії індивідуальних відомостей про застраховану особу, сформованих 17.09.2018 року (а.с. 163-170).

З 16.03.2005 року по 25.06.2005 року ОСОБА_6 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, що вбачається з копії акту від 10.01.2018 року, виданого посадовими особами ТОВ «Квартал М Часів Яр» (а.с. 101).

За вказаною адресою були зареєстровані з 16.03.2005 року по 29.10.2014 року позивач та її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується довідкою № 179 від 10.01.2018 року (а.с. 102).

Станом на день смерті чоловіка позивач згідно записів, наявних у копії її трудової книжки серії НОМЕР_6 (а.с. 155-160), працювала вчителем початкових класів Часів-Ярської спец. школи-інтернату, однак у другому, третьому та четвертому кварталах 2005 року дохід не отримувала, окрім отриманої у третьому кварталі 2005 року нецільової благодійної допомоги від ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» в розмірі 370,68 грн., що вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків, сформованих 14.09.2018 року Бахмутською ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області (а.с. 161-162).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2).

Згідно копії листа членів правління ПАТ «Укрзалізниці» № Ц-2/3-3/380-16 від 22.01.2016 року станція Часів Яр підпорядкована станції Краматорськ, яка є структурним підрозділом служби перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Також у зазначеному листі вказано, що філія: є відокремленим підрозділом ПАТ «Укрзалізниця», який не має статусу юридичної особи, діє від імені ПАТ «Укрзалізниця» та в його інтересах, здійснює делеговані ПАТ «Укрзалізниця» функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 13).

З копії листа члена правління ПАТ «Укрзалізниця» № Ц-2-3/5439-19 від 23.09.2016 року вбачається, що майно станції Часів Яр закріплене за ПАТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки (а.с. 133-134).

Абзацом 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, враховуючи, що майно станції Часів Яр закріплене за ПАТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, у даному випадку повинна бути відшкодована саме ПАТ «Укрзалізниця», з огляду на що аргумент представників відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову через те, що ПАТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем по справі, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи та є неспроможним.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого.

У даному випадку порушення потерпілим пунктів 2.1, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України не є грубою необережністю або умислом потерпілого, при цьому, обставин непереборної сили під час нещасного випадку також не було, з огляду на що обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, покладається на його володільця - ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років) (п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років (п. 4 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України).

Враховуючи, що станом на день смерті ОСОБА_6 позивач хоча і була працевлаштована, але ніякого доходу, окрім заробітної плати чоловіка, не мала, оскільки перебувала в соціальній відпустці по догляду за народженою дитиною, що вбачається з досліджених вище судом доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та її малолітній син ОСОБА_5 на день смерті ОСОБА_6 мали право на одержання від останнього утримання, а тому мають право на відшкодування шкоди.

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував (ч. 2 ст. 1200 ЦК України).

Враховуючи відомості про заробітну плату потерпілого ОСОБА_6, зазначені у дослідженій судом копії довідки № 103 від 28.02.2018 року, виданої ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого ОСОБА_6 буде становити 428,25 грн. З вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого, розмір шкоди, завданої смертю потерпілого, буде становити 142,75 грн. на кожного члена сім'ї загиблого.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами, а виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Таким чином, враховуючи, що три роки з дня смерті ОСОБА_6 сплили, присудження виплат - шкоди, завданої смертю потерпілого, позивачу, як другому з подружжя, до досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 чотирнадцяти років та її дитині - малолітньому сину ОСОБА_5 до досягнення ним вісімнадцяти років слід проводити саме з дня звернення з позовом до суду, тобто з 06 червня 2017 року, а не з 01 листопада 2018 року.

При цьому, виплати, призначені, але своєчасно не одержані позивачем та її малолітнім сином підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років, тобто за період з 06.06.2014 року по 06.06.2017 року, та будуть складати 5139 грн. на кожного (142,75 грн. х 36 міс = 5139 грн.).

Та в подальшому, на підставі ст. 1200 ЦК України, з відповідача стягувати на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, по 142,75 грн. щомісячно, починаючи з 07 червня 2017 року до досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 чотирнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 року, й на користь ОСОБА_4, як законного представника малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, по 142,75 грн. щомісячно, починаючи з 07 червня 2017 року до досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_12 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача та їх малолітнього сина моральної шкоди в розмірі по 250 000 грн. кожному, суд приходить до висновку, вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно частини 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5 ст. 23 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з положень частини другої статті 1167 та частини другої статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Як роз'яснено в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування відповідачем позивачу та її малолітньому сину моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Смерть чоловіка для позивача та їх сина є незворотною втратою, що спричиняло, спричиняє і буде спричиняти довготривалі страждання, а при визначенні розміру моральної шкоди, на думку позивача, слід врахувати той факт, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, та прийняти до уваги те, що вона втратила найріднішу людину - чоловіка, а її син - батька, понесла значні моральні страждання, які носять триваючий характер, зазнала істотних змін у особистому житті, перенесла страждання і продовжує їх нести

Позивач, яка також діє в інтересах свого малолітнього сина, згідно останніх уточнень позовних вимог оцінює моральну шкоду, заподіяну їм в наслідок загибелі ОСОБА_6, у 500 000 грн. (по 250 000 грн. кожному), які просить стягнути з ПАТ «Укрзалізниця».

Визначаючи розмір відшкодування, суд, враховує ступінь моральних страждань позивачів, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, а також з урахуванням конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, при цьому, той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з ОСОБА_6, є невиконання самим потерпілим пунктів 2.1, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, яка також діє в інтересах свого малолітнього сина, у відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю чоловіка і батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, слід стягнути 200 000 грн. (по 100 000 грн. на кожного), що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач та їх малолітній син пережили та переносять на теперішній час.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» () на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за період з 06.06.2014 року по 06.06.2017 року 10 278 (десять тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 00 коп. - по 5 139 (п'ять тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 00 коп. на кожного.

Стягувати з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» () на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, по 142 (сто сорок дві) грн.75 коп. щомісячно, починаючи з 07 червня 2017 року до досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 чотирнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 року.

Стягувати з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» () на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як законного представника малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, по 142 (сто сорок дві) грн.75 коп. щомісячно, починаючи з 07 червня 2017 року до досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_12 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» () на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, 200 000 (двісті тисяч) грн.00 коп. - по 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. на кожного.

Повне рішення складено 22 грудня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.Є.Дубовик