Справа № 453/872/17
№ провадження 2/453/78/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2018 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Ясінського Ю.Є.
при секретарі Павкевич Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,-
в с т а н о в и в:
В судовому засіданні прокурор Томашевська Н.Ю. підтримала поданий позов, просила задоволити, з підстав викладених у позовній заяві.
Представником Головного управління Дергеокадастру у Львівській області ОСОБА_6 подано письмові пояснення за вх. №ЕП-636 від 24.10.2017 року в яких зазначає, що на підставі незаконного рішення сесії ОСОБА_3 селищної ради від 15.12.2008 року №516 «Про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,10 га для ведення садівництва в садово-городньому товаристві «Карпати», видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №311303 від 14.06.2010 року, який підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка витребуванню в державну власність.
Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнана зазначила, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про розташування наданої їй земельної ділянки за межами с. Дубина, Сколівського району Львівської області. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки право власності на земельну ділянку набуто нею на законних підставах.
Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Сколівського району Львівської області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин. Суд з»ясувавши думку сторін ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.
15.12.2008 року ОСОБА_3 селищною радою Сколівського району Львівської області прийнято рішення №516 «Про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1032 га для ведення садівництва в садово-городньому товаристві «Карпати».
В поданому позові позивач ОСОБА_1 місцева прокуратура зазначає, що надана ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,1032 га для ведення садівництва в садово-огородньому товаристві «Карпати» знаходиться за межами населеного пункту і розпоряджатися нею мав би відповідний орган виконавчої влади, а не орган місцевого самоврядування.
З даним твердженням суд не погоджується мотивуючи наступним.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 173 ЗК України (в редакції станом на 10.10.2008 року) Межа району, села, селища, міста, району у місті це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.
Частиною 2 ст. 174 ЗК України (в редакції чинній станом на 15.12.2008 року) рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ приймаються Верховною ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, обласними, Київською чи Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад.
Згідно ст. 175, 176 ЗК України (в редакції станом на 15.12.2008 року) межі адміністративно-територіальних утворень встановлюються в порядку та відповідно до закону. Межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України.
Відповідно до п. 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 15.12.2008 року) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законів України щодо проведення робіт із землеустрою, повязаних із встановленням і зміною меж сіл, селищ, міст, районів», який набрав чинності 05.08.2012 року, встановлено, що межі населених пунктів, не встановлені в натурі (на місцевості) на час набрання чинності цим Законом за проектами землеустрою щодо встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень, можуть бути встановлені без розроблення (зміни) генеральних планів населених пунктів. Площа населених пунктів у такому разі має відповідати тій, що зазначена у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, а у разі їх відсутності - у проектах формування територій сільських, селищних рад.
Згідно п. 8 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013 року, у разі якщо межі сіл, селищ міст не встановлені відповідно до вимог статей 174, 175 та 176 Земельного кодексу України; визначення меж земель державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням населених пунктів, зазначених у Державному земельному кадастрі.
Пункти 1.13, 1.16., 2.1., 2.2., 2.3. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 р. №43 врегульовують порядок складення, державного акту на право власності на земельну ділянку та порядок розроблення технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку. Водночас порядок видачі та реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та реєстрації визначено пунктом 3.3. цієї Інструкції (в редакції чинній на момент видачі державного акту про право власності на земельну ділянку).
В судовому засіданні прокурор Томашевська Н.Ю. не заперечувала факту відсутності встановлення в натурі (на місцевості) меж населеного пункту с. Дубина на території ОСОБА_3 селищної ради Сколівського району Львівської області. Покликалась на лист Державної інспекції сільського господарства в Львівській області та вважає його належним доказом, який підтверджує, що земельна ділянка, яка передана ОСОБА_4 знаходиться за межами населеного пункту.
Із п.6 листа Державної інспекції сільського господарства в Львівській області за №2644/3-10-8 від 16.09.2015 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,10 га для ведення садівництва в садово-огородньому товаристві «Карпати», яка передана ОСОБА_4 знаходиться за межами населеного пункту. Суд не бере до уваги цей лист як доказ, оскільки факт знаходження земельної ділянки за межами с. Дубина, Сколівського району Львівської області, є лише припущеннями та не підтверджується належними та допустимими доказами.
В матеріалах справи наявна ухвала Сколівського районного суду Львівської області від 03.02.2016 року, згідно якої ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 367 КК України та ч.2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Під час розгляду даного кримінального провадження судом, у зв»язку із поданим клопотанням обвинуваченою ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності в зв»язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не досліджувались докази по справі. Факт знаходження земельної ділянки площею 0,10 га для ведення садівництва в садово-огородньому товаристві «Карпати», що в с. Дубина, Сколівського району Львівської області, яка була надана ОСОБА_4 за межами с. Дубина, під час розгляду даної справи судом не встановлювався.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до п.3 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд зберігаючи об»єктивність і неупередженість: роз»яснив учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов»язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, зокрема право на призначення експертизи.
Підстави і порядок призначення експертизи встановлені ст. 103 ЦПК України, згідно якої суд призначає експертизу для з»ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Прокурор Томашевська Н.М. в судовому засіданні не зважаючи на відсутність встановлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальної одиниці с. Дубина, Сколівського району Львівської області, не заявляла клопотання про призначення судово-земельної експертизи.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2 ст. 78 зазначеного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання допустимості і достатності доказів у цивільному судочинстві регламентується ст.ст. 78,80 ЦПК України. Допустимість доказу - це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 місцевою прокуратурою не надано суду доказів, які б підтверджували розташування наданої ОСОБА_4 земельної ділянки згідно оскаржуваного рішення за №516 від 15.12.2008 року за межами с. Дубина, Сколівського району Львівської області, позовні вимоги грунтуються суто на листі Державної інспекції сільського господарства в Львівській області за №2644/3-10-8 від 16.09.2015 року, який не може вважатись належним доказом щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальної одиниці с. Дубина, Сколівського району Львівської області, в розуміння ст. ст.173-176 ЗК України, і будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано, відтак у позові слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволені позову першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_7

Повний текст рішення складено 05.10.2018 року.