Єдиний унікальний номер 229/1583/18
Номер провадження 2/229/521/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Бета" до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Донецької області, треті особи відділ в ОСОБА_3 районі міськрайонного упраління в ОСОБА_3 районі та м. Авдіївці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_4 про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку ,

в с т а н о в и в :

ТОВ "Агро-Бета" звернулось 26 квітня 2018 року до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Донецької області, треті особи відділ в ОСОБА_3 районі міськрайонного управління в ОСОБА_3 районі та м. Авдіївці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_4 про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку .

В своїх позовних вимогах позивач ТОВ "Агро-Бета" зазначило, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 614831 виданий 23 жовтня 2012 року ОСОБА_3 районною державною адміністрацією власником земельної ділянки, що розташована на території Соловйовської сільської ради, Ясинуватського району Донецької області площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:0469 є ОСОБА_4. Підставою для набуття права власності на вищевказану земельну ділянку є розпорядження голови Ясинуватскьої районної державної адміністрації від 19 вересня 2012 року. Вважають, що даний державний акт є протиправним з огляду на таке.

Між позивачем та померлим ОСОБА_5 16 грудня 2009 року був укладений договір емфітевзису на спірну земельну ділянку. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 729472 від 13 вересня 2007 року власником земельної ділянки розташованої на территорії Соловйовської сільської ради, Ясинуватського району Донецької області площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:0469 є ОСОБА_5, а не ОСОБА_4. Розпорядженням ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 12 жовтня 2006 року № 485 ОСОБА_5 була виділена в натурі належна йому земельна частка та 13 вересня 2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ 729472. Тобто на час своєї смерті 2010 рік він вже був повноправний власник вищевказаної земельної ділянки, а сама земельна ділянка вже мала кадастровий номер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2011 року спадшина від померлого ОСОБА_5 складається з права на земельну частку, яка перебуває у колективній власності КСП "Октябрьське" с. Соловйове Ясинуватського району Донецької області розміром 5,90 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку серія ДН №0060011, виданого ОСОБА_3 районною державною адміністрацією 07 грудня 1996 року та свідоцтво про право на спадщину за законом № 4242 зареєстрованого 14 листопада 2008 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку за № 2977.

Тобто право на земельну частку, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за законом 27 грудня 2011 року ОСОБА_4 перейшло у спадщину до покійного ОСОБА_5 лише 14 листопада 2008 року - вже після отримання 13 вересня 2007 року ним державного акту на земельну ділянку площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:0469.

Виходячі з вищевказаного, ОСОБА_4 не успадкував від померлого ОСОБА_5 вищевказану земельну ділянку, а успадкував право на іншу земельну частку, набуту покійним ОСОБА_5 вже після виділення в натурі йому земельної ділянки площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:0469. Це свідчит, що на момент смерті ОСОБА_5 йому належало не менше двох земельних часток, одну з яких він виділив в натурі ще за час свого життя у 2007 році та отримав державний акт, а іншу отримав у спадок 14 листопада 2008 року та за життя не встиг виділити в натурі та отримати державний акт. Саме на не віділену в натурі земельну частку ОСОБА_4 і отримав свідоцтво пра право на спадщину 27 грудня 2011 року № 6121.

Якщо б підставою для оформлення з боку ОСОБА_4 оскаржуваного державного акту на право власності на земельну ділянку було б саме спадкування ним земельної ділянки площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:0469 після померлого ОСОБА_5, то у свідоцтві про право на спадщину за законом було б вказано, що до складу спадщини входить окрім права на не виділену в натурі земельну частку ще й земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0469. Але такого запису в свідоцтві про право на спадщину за законом не вказано.

У оскаржуваному державному акті на право власності на земельну ділянку вказано, що даний акт виданий на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 19 вересня 2012 року № 273. При цьому у випадку якщо б дана земельна ділянка входила до складу спадщини підставою було б або свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, або договір міни земельними ділянками або рішення суду про визнання права власності. Перехід права власності на земельну ділянку відповідно до законодавства що діяло на момент видачі ОСОБА_4 державного акту, здійснювалось шляхом встановлення відповідної відмітки про перехід такого права та його підставу.

Наявний у відповідача державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:0469, виданий на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 державної адміністрації в 2012 році, свідчить про те, що зазначені у ньому дані щодо земельної ділянки є помилковими та повністю дублюють дані земельної ділянки, вже належної покійному ОСОБА_5 на підставі державного акту від 27 грудня 2007 року.

Тобто враховуючи, що підставою для отримання оскаржуванного державного акту є саме розпорядження голови ОСОБА_3 державної адміністрації від 19 вересня 2012 року № 273 можливо зробити висновок, що орган, який здійснював друк оскаржуваного акту допустив технічну помилку та відобразив у ньому дані щодо земельної ділянки ОСОБА_5, тому твердження ОСОБА_4 про те, що зазначена у свідоцтві про право на спадщину від 27 грудня 2011 року № 6121 земельна частка є тією ж самою земельною ділянкою площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:0469 на яку покійний ОСОБА_5 отримав у 2007 році державний акт є хибним.

Фактично на даний час є два державних акта на одну й ту же земельну ділянку, перший державний акт ЯГ № 729472 виданий 13 вересня 2007 року на ім"я померлого ОСОБА_5, другий державний акт ЯМ № 614381 виданий 23 жовтня 2012 року на ім"я ОСОБА_4.

З усього вищевказаного чітко вбачається, що земельна ділянка, що розташована на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області площею 4,4241 га кадастровий номер :06:000:04694 не була оформлена ОСОБА_4 у складі спадщини, яка залишлась після смерті ОСОБА_5

Враховуючи вищенаведене можливо дійти висновку, що ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 614381 із недостовірними даними, що відноситьсся до іншої земельної ділянки, належної покійному ОСОБА_5 на підставі державного акту виданого 13 вересня 2007 року.

Просять скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 614381 виданий на ім"я ОСОБА_4 23 жовтня 2012 року .

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 02 травня 2018 року вказана цивільна справа була призначена у підготовче судове засідання на 23 травня 2018 року. (а.с. 18-19 )

23 травня 2018 року по справі було проведено підготовче засідання, яке було закрито та цивільна справа була призначена до судового розгляду на 15 червня 2018 року, відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області (а.с.45-46).

23 травня 2018 року представником позивача у підготовчоу засіданні було подано заяву про виправлення технічної помилки, а саме державний акт на земельну ділянку серія ЯМ № 614381 (а.с.42)

Представник позивача ТОВ "Агро-Бета" ОСОБА_1 у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.1-4).

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Донецької області у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що в справі є розписка (а.с.66).

Представник третьої особи Відділу в ОСОБА_3 районі міськрайоного управління в ОСОБА_3 районі та м. Авдіївці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у судове засіданн не з"явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що в справі є розписка (а.с.65).

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином, надав суду пояснення, згідно яких заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на такі обставини. Позовні вимоги ТОВ "Агро-Бета" вважає необґрунтованими, а позовну заяву розцінює як подану з надуманих підстав з метою уникнути негативних наслідків у разі прийняття рішення Дружківським міським судом Донецької області після завершення розгляду справи за його позовом до ТОВ «Агро - Бета». У позовній заяві навіть відсутнє належне правове обґрунтування можливості звернення позивача до суду з таким позовом і з вимогою про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Звернення до суду з позовною заявою не може бути самоціллю. З таким документом звертаються до суду за захистом в разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод та інтересів. Звернутися до суду особа має право, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Однак виданий йому 23.10.2012 р. державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381 жодним чином не порушує жодних прав, свобод чи законних інтересів позивача.Та й сам позивач не вказує на те, що саме зазначений акт порушує хоч якісь його права, свободи чи законні інтереси.

Більш того, скасованим може бути тільки той акт, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження тільки йому належної, а не будь-кому іншому, земельною ділянкою. А та земельна ділянка, на яку видано оскаржений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381, позивачеві не належить взагалі. В кінці своєї позовної заяви позивач вказує лише на те, що його право на користування земельною ділянкою порушене не наявністю державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381, а нібито діями третьої особи щодо подання до Дружківського міського суду позовної заяви про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16.12.2009 р. У такому випадку, він мав би звертатися до суду з позовом про визнання дій незаконними, що, звичайно ж, абсурдно, як і справжня позовна заява. Фактично ж ні чиї дії не порушують права позивача на користування земельною ділянкою. Він як і раніше безперешкодно продовжує нею користуватися.

Говорячи про те, що дії щодо подання до Дружківського міського суду позовної заяви нібито порушують право позивача на користування земельною ділянкою, позивач допускає некоректні висловлювання про те, що він, подаючи позовну заяву, використовував нібито протиправний державний акт на право власності на земельну ділянку. Фактично ж цей акт і до теперішнього часу не визнаний недійсним в установленому законом порядку і не може бути визнаний таким, так як для цього немає правових підстав. Більш того, рішенням Дружківського міського суду від 25.04.2018 р. у справі № 229/4324/17 був задоволений його позов до ТОВ «Агро - Бета». І в цьому рішенні не сказано, що виданий 23.10.2012 р. державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381 є протиправний.

Діюче законодавство взагалі не передбачає можливості скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Земельним кодексом України (ст. ст. 140 і 143) передбачені лише підстави припинення права власності на земельну ділянку та підстави для примусового припинення права власності на земельну ділянку. І серед них немає жодної підстави для припинення права користування земельною ділянкою.

У той же час, якщо слідувати логікі позивача про те, що він нібито не є спадкоємцем земельної ділянки, то згідно п.б ч.І ст.140 Земельного кодексу України право ОСОБА_5, як власника цієї земельної ділянки, було припинено відразу після його смерті, тобто ще 25.02.2010 р. І станом на 13.10.2012р. він не був власником земельної ділянки. Таке припинення права власності встановлено законом і не вимагає додаткового визнання в судовому порядку. Таким чином, при будь-яких обставинах державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381 був виданий третьої особі ОСОБА_4 23.10.2012 р. на законних підставах.

Навіть якби діюче законодавство і передбачало б можливість скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, і якщо допустити, що цей акт порушує якісь права, свободи чи законні інтереси позивача, то і при таких обставинах його позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не вказані правові підстави для його скасування.

Як вже раніше було зазначено, право ОСОБА_5, як власника земельної ділянки, було припинено відразу після його смерті. Тому після 25.02.2010 р. були відсутні будь-які перешкоди видати державний акт про право власності на земельну ділянку, власником якого був ОСОБА_5, як йому, так і будь-якої іншої особі. А вказівка позивачем в позовній заяві на те, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381 дані щодо земельної ділянки є нібито помилковими, що орган, який надрукував акт, допустив технічну помилку і, що він отримав акт нібито з недостовірними даними , є просто його домислами.

У зв'язку з викладеним вважає, що ТОВ «Агро - Бета» має бути відмовлено в задоволенні його позовних вимог(а.с.26-28)

Представник третьої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи свого довірителя та пояснив наступне. Позовні вимоги ТОВ «Агро - Бета» вважає необгрунтованими, оскільке в них навіть відсутнє правове обґрунтування можливості звернення позивача до суду з таким позовом і з вимогою про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач просить суд скасувати виданий ОСОБА_4 23.10.2012 р. державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381. Однак сам по собі цей документ не є рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. У ньому навіть немає вказівки на те, ким і коли він виданий. В акті сказано лише про те, що він складений у двох примірниках і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 23.10.2012 р., що підтверджено підписами трьох осіб, дві з яких взагалі не є працівниками відповідача. Більш того, у відповідача навіть відсутній сам акт. Згідно з цим документом один його примірник переданий власнику земельної ділянки, а другий - на зберігання до відділу Держкомзему в ОСОБА_3 районі Донецької області. Тому не відомо на якій підставі в якості відповідача в позові вказана ОСОБА_3 районна державна адміністрація Донецької області. Як не відомо і те, чому в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача вказано не існуючий на момент видачі спірного акту Відділ у ОСОБА_3 районі міськрайонного управління юстиції в ОСОБА_3 районі та м. Авдіївці Головного управління держгеокадастру в Донецькій області.

Акт на право власності на земельну ділянку не містить в собі підстав придбання ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку. Тому не можна судити про законність його видачі. Такий висновок можна зробити тільки з розпорядження голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 19.09.2012 р № 273, на підставі якого видано державний акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯМ номер 614381. Однак такий документ позивачем не представлено і не заперечується. Вимога про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку може бути тільки похідною і залежить від доведеності незаконності рішення органу, на підставі якого видано акт. Тобто для визнання акту незаконно виданим повинна бути доведена незаконність рішення органу, на підставі якого видано акт. Тобто позивач як доказ незаконності розпорядження голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 19.09.2012 р. № 273 повинен був представити відповідне судове рішення. Але такий доказ їм не представлено.

Акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ, номер 729472, можливо (можливо, бо не представлений оригінал цього документа) виданий ОСОБА_5 13.09.2007 р., також не містить в собі підстав придбання ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку. Тому для встановлення того, за одних і тих же підстав чи ні, були видані акти про право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 і ОСОБА_4, необхідно досліджувати ще і розпорядження глави ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 12.10.2006 р., на підставі якого можливо було видано акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ, номер 729472 ОСОБА_5 Однак і цей документ позивачем не представлений. Більш того, недійсним може бути визнаний тільки той акт, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження тільки йому належної, а не будь-кому іншому, земельною ділянкою. А та земельна ділянка, на яку видано оскаржений державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381, позивачеві не належить взагалі.

Виданий ОСОБА_4 державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381 жодним чином не порушує жодних прав, свобод чи законних інтересів позивача.

Та й сам позивач не вказує на те, що саме зазначений акт порушує хоч якісь його права, свободи чи законні інтереси.

В кінці своєї позовної заяви позивач вказує лише на те, що його право на користування земельною ділянкою порушене не наявністю державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381, а нібито діями ОСОБА_4 щодо подання до Дружківського міського суду позовної заяви про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16.12.2009 р. У такому випадку, він мав би звертатися до суду з позовом про визнання його дій незаконними, що, звичайно ж, абсурдно, як і справжня його позовна заява. Фактично ж ні чиї дії не порушують права позивача на користування земельною ділянкою. Він як і раніше безперешкодно продовжує нею користуватися.

Говорячи про те, що дії ОСОБА_4 щодо подання до Дружківського міського суду позовної заяви нібито порушують право позивача на користування земельною ділянкою, позивач допускає некоректні висловлювання про те, що ОСОБА_4, подаючи позовну заяву, використовував нібито протиправний державний акт на право власності на земельну ділянку. Фактично ж цей акт і до теперішнього часу не визнаний недійсним в установленому законом порядку і не може бути визнаний таким, оскільки для цього немає правових підстав. Більш того, рішенням Дружківського міського суду від 25.04.2018 р. у справі № 229/4324/17 був задоволений позов ОСОБА_4 до ТОВ «Агро - Бета». І в цьому рішенні не сказано, що виданий 23.10.2012 р. державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381 є протиправний.

Діюче законодавство взагалі не передбачає можливості скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Земельним кодексом України (ст. ст. 140 і 143) передбачені лише підстави припинення права власності на земельну ділянку та підстави для примусового припинення права власності на земельну ділянку. І серед них немає жодної підстави для припинення права ОСОБА_4 на користування земельною ділянкою.У той же час, якщо слідувати логікі позивача про те, що ОСОБА_4 нібито не є спадкоємцем земельної ділянки, то згідно п.б ч.І ст.140 Земельного кодексу України право ОСОБА_5, як власника цієї земельної ділянки, було припинено відразу після його смерті, тобто ще 25.02.2010 р. і станом на 23.10.2012 р. він не був власником земельної ділянки. Таке припинення права власності встановлено законом і не вимагає додаткового визнання в судовому порядку. Таким чином, при будь-яких обставинах державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ номер 614381 був виданий ОСОБА_4 на законних підставах. Навіть якби діюче законодавство і передбачало б можливість скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, і якщо допустити, що цей акт порушує якісь права, свободи чи законні інтереси позивача, то і при таких обставинах його позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не вказані правові підстави для його скасування. У зв'язку з викладеним вважає, що ТОВ «Агро - Бета» має бути відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2011 року ОСОБА_4 отримав спадщину після померлого 25 лютого 2010 року ОСОБА_5, яка складається з права на земельну частку, яка перебуває у колективній власності КСП "Октябрьське" с. Соловйове Ясинуватського району Донецької області, розміром 5,90 в умовних кадастрових гектарах, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку серія ДН № 0060011, виданого ОСОБА_3 районною державною адміністрацією 07 грудня 1996 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2008 року за № 4242 зареєстрованого 14 листопада 2008 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку за № 2977.

Вартість земельної частки згідно із Довідкою № 1357, виданої відділом деркомзему у ОСОБА_3 районі за станом на 23 грудня 2011 року, становить 87359 грн. 62 коп. (а.с.12).

Згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 729472 від 13 вересня 2007 року ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації № 485 від 12 жовтня 2006 року є власником земельної ділянки площею 4,420 на території Соловйовської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13)

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 614381 від 03 грудня 2012 року ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації № 273 від 19 вересня 2012 року є власником земельної ділянки площею 4,4241 на території Соловйовської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14).

Статтями 18-21 ЗК України земельний фонд України відповідно до цільового призначення поділяється на дев'ять категорій, кожна з яких має свій правовий режим залежно від характеру землекористування, системи державних органів, що здійснюють функції державного управління землями та обсягом компетенції цих органів у галузі управління використання земельних ділянок.

Системне тлумачення положень ст. ст. 18-21 ЗК України дає підстави дійти висновку, що цільове призначення земель - це встановлені законодавством порядок, умови та межі використання земель для конкретних цілей відповідно до їх категорій. Цільове призначення конкретної земельної ділянки залежить від категорії земель, з яких її виділено, від планування та зонування території і є встановленою компетентним органом при наданні земельної ділянки межею її використання для конкретного призначення відповідно до затверджених планів розвитку території, зонуванням земель, а також правовим режимом відповідної категорії земель.

До однієї з таких категорій відносяться землі сільськогосподарського призначення, якими визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (ст.22 ЗК України).

За змістом ст. 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набували права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативи правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У Постанові Верховного Суду Україн від 8 червня 2011 року зазначено,що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Позивачем взагалі не ставилось питання та не було доведена незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Отже, з вищезазначеного, суд,вважає, що у задоволенні позовних вимог треба відмовити.

Представник позивача просить стягнути на їх користь понесені судові витрати, але відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд у задоволенні позовних вимог відмовляє, то у задоволенні відшкодування судових витрат позивачу слід також відмовити.

Керуючись ст.ст. 4,10,11,12,13,76,77,78,79,80,81258,264,265 ЦПК України ( в редакції 2017 року), суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Бета" до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Донецької області, треті особи відділ в ОСОБА_3 районі міськрайонного упраління в ОСОБА_3 районі та м. Авдіївці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_4 про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Дружківський міський суд.

Повний текст рішення виготовлено у нарадчій кімнаті 11 липня 2018 року.

Суддя: А. Л. Гонтар