Провадження № 2/761/4985/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.2015 року в результаті ДТП було пошкоджено його мотоцикл, шкоду спричинено особою, чия цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз». На звернення позивача до страхової компанії, відповідачем було надано лист №06-02/525 від 16.09.2018 року, відповідно якого повідомлено про розмір страхового відшкодування, який становить 36471,10 грн. 07.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яке так і не виплачено.

Тому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 62133,28 грн., з яких: 36471,10 грн. - сума страхового відшкодування; 8359,98 грн. - інфляційні втрати; 1217,03 грн. - 3% річних від суми заборгованості; 11085,17 грн. - пеня; 5000,00 грн. - відшкодування збитків.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 29 березня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке позивач отримав 25.04.2018 року.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду із відміткою працівника пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, а також заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на вимоги ст.ст. 19, 274 ЦПК України, суму позову та правовідносини, що виникли між сторонами, суд вирішив провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Звільнено ОСОБА_2 від відбуття основного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов'язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведення транспортно-трассологічної експертизи у розмірі 3958,20 грн., за проведення автотехнічної експертизи у розмірі 1762 грн. Провадження в частині розгляду цивільних позовів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ТОВ «Фенікс» про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, витрат на правову допомогу - закрито.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 20.09.2015 року, ОСОБА_2 близько о 10-25 годині, керуючи автобусом «Неоплан-116», р.н. НОМЕР_1, рухався по Білгородському шосе м. Харкова зі сторони автошляху «Київ-Харків-Довжанський» в напрямку вул. Ентузіастів. В ході руху, по вищевказаному шосе, біля буд. №4 по вул. Латишева, ОСОБА_2 згідно з висновком судово - автотехнічної експертизи №10861 від 31.03.2016, грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 та п.п 1.3 розділу 1 «Горизонтальна розмітка» Розділу 34 Правил дорожнього руху України та при розвороті ліворуч, не надав дороги мотоциклу «Хонда СВ 750», р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який рухався в попутному напрямку позаду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що 20.09.2015 року в результаті ДТП було пошкоджено його мотоцикл, шкоду спричинено особою, чия цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз».

На звернення позивача до страхової компанії, відповідачем було надано лист №06-02/525 від 16.09.2018 року, відповідно якого повідомлено про розмір страхового відшкодування, який становить 36471,10 грн.

07.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач зазначає, що страхове відшкодування так і не було виплачено.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

За положеннями п. 36.2.ст. 62 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначеними статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Матеріали справи не містять відомостей щодо прийняття страховиком відповідного рішення у строк, передбачений Законом.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату.

При цьому за положеннями страховий випадок відповідно ст. 8 Закону України «Про страхування» - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про виконання страховою компанією вимоги позивача та виплати страхового відшкодування відповідно до вимог чинного законодавства України.

В матеріалах справи не міститься жодних належних доказів, які б доводили, що позивач являється або являвся на час ДТП власником пошкодженого мотоцикла чи володіє або володів ним на законних правових підставах.

Частиною 3 статті 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Право на відшкодування завданого збитку пошкодженням мотоцикла належить безпосередньо його власнику, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, у зв'язку з цим суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині відшкодування страхового відшкодування.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних від суми заборгованості, пені, відшкодування збитків, оскільки вимоги про виплату страхового відшкодування не підлягають задоволенню, то відповідно вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних від суми заборгованості, пені, відшкодування збитків також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від першої вимоги, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи, що позивач, посилаючись на те, що він є власником пошкодженого мотоцикла, спростовується матеріалами справи, а саме: в матеріалах справи не міститься жодних належних доказів, які б доводили, що позивач являється або являвся на час ДТП власником пошкодженого мотоцикла чи володіє або володів ним на законних правових підставах, крім того, не надано доказів який саме транспортний засіб застраховано в ПАТ «Європейський страховий союз» та хто є його власником, яке відношення має відповідач до зазначеного ДТП, не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, беручи до уваги, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, у зв'язку з чим вимога про виплату страхового відшкодування підлягає відмові, а вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних від суми заборгованості, пені, відшкодування збитків є похідними від першої вимоги, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Закон України «Про страхування», Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 18В, офіс 4, ) про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 01.10.2018 року.

Суддя