У Х В А Л А

28 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 462/2969/18

провадження № 61-48180ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів про стягнення 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що більше року працівники слідчого відділу Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ( далі - СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ) не проводили жодних слідчих дій, не надали йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження, а його матір ОСОБА_2 та доньку ОСОБА_3 не визнано потерпілими у справі. Надалі постановою слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській областіЮхимика А. П. від 25 листопада 2017 року закрито кримінальне провадження №0000003 від 13 січня 2017 року, у зв'язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України. Копію зазначеної постанови йому не надіслано. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/554/18 скасовано постанову слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Юхимика А. П. від 25 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 13 січня 2017 року з тих підстав, що оскаржувана постанова прийнята слідчим передчасно та без проведення необхідних слідчих дій. Посилаючись на те, що такими діями працівників СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області йому завдано моральну шкоду, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

08 грудня 2018 року ОСОБА_1звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1762,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач визначив її у грошовому вимірі. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником нарішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 липня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкодивідмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник