Справа № 466/9220/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарях Ваврин М.М., Кривяк О. В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

23 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3, в якій просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, визначених договором про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4, 09.08.2007р.н., укладеного між ним та ОСОБА_3 24.03.2016 р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якого позивач зобовязаний сплачувати аліменти на доньку ОСОБА_4 у розмірі 5000,00 грн. до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17.07.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції було укладено шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис №1162. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, 09.08.2007 року.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 28.03.2016 року шлюб між ними розірвано.

24.03.2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про сплату аліментів ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, 09.08.2007р. н. до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 (пять тисяч) гривень щомісячно. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 24.03.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 599.

Позивач зазначає, що у нього з початку 2017 р. значно погіршилось матеріальне становище, порівняно з тим, яке існувало на момент укладення договору, зменшилися доходи, утворилася нова сімя, яка тягне за собою додаткові матеріальні затрати на забезпечення її добробуту. Вважає, що розмір аліментів на утримання доньки має бути зменшено до 1800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 01.03.2018 року подала до суду відзив, у якому заперечила проти позову, стверджуючи, що погіршення матеріального становища позивача взагалі не відбулося та не відбувається. Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування зменшення розміру аліментів є надуманими, недоведеними та суперечливими, адже заробітна плата позивача з березня 2016 р. з моменту укладення договору до початку 2017 р. періоду значного погіршення матеріального становища позивача, зросла з 1900грн. до 3250 грн. Відповідач також повідомила суду, що крім діяльності як фізична особа-підприємець, посади директора ТзОВ «Альфа-ком», відповідач займає також посаду директора ТзОВ «ЮБТ-груп», має частку в статутних капіталах чотирьох підприємств, які активно працюють, розширюють штат працівників, що відповідач приховав від суду.

Відповідач зазначає, що позивач нехтує та цинічно ігнорує елементарними обовязками батька по відношенню до малолітньої доньки, знаючи про стан здоровя своєї дитини та різке загострення хронічних захворювань доньки, відмовляється нести будь-які фінансові затрати на придбання необхідних ліків, курсів лікування, водночас при цьому відвідуючи елітні спортивні заклади та ресторани, гірськолижні курорти, замовляє ексклюзивні туристичні поїздки, жодним чином не обмежуючи свої потреби. Їхня донька дуже часто хворіє у звязку з загостренням хронічних захворювань, має викривлення хребта, що підтверджується медичною документацією.

Окрім цього, їхня донька відвідує різні гуртки, студії, додатково вивчає іноземну мову, а також багато читає (різні багатотомні видання, купівля яких підтверджується відповідними чеками, проти чого заперечує позивач, відмовляючись нести додаткові витрати всупереч положенням ч.1 ст.185 СК України).

У перелік додаткових витрат, не включені витрати призначені для щоденного забезпечення нормальних умов життя дитини, а саме: одяг, харчування, засоби гігієни, дозвілля, витрати на пересування, оздоровлення на морі, курси масажів та лікувальної фізкультури, призначені ортопедом, а також комунальні платежі за квартиру, в якій проживає і є власником 1/2 частини їхня донька.

Відповідач зазначає, що відносно частки квартири, яка була подарована позивачем дитині також існує спір про розірвання договору дарування 1/2 квартири ОСОБА_4 (доньці), що також свідчить про намагання батька залишити свою доньку без житла і без засобів існування загалом.

Відповідач вказує, що позивач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, має стабільний заробіток, є співзасновником декількох підприємств, які активно здійснюють свою діяльність, займає посаду директора на декількох підприємствах, є зареєстрованим та здійснює свою діяльність як ФОП, окрім цього, постійно відвідує елітні спортивні клуби, користується ексклюзивними туристичними послугами, є власником декількох транспортних засобів.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 безпідставно вказує на своє скрутне матеріальне становище та як наслідок неможливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Матеріальний стан позивача є хорошим та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов'язку утримувати свою малолітню доньку, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов'язання щодо оплати аліментів в більшому розмірі, ніж це визначено договором.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 09.08.2007р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 110876, виданого Підзвіринецькою сільською радою Городоцького району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 05 (а. с.7). Малолітня дитина проживає з відповідачем і знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Обовязок утримувати дитину покладається на батьків незалежно від їх матеріального становища.

Нормою ст. 192 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на утримання ОСОБА_4, 09.08.2007р. н. був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24.03.2016 року.

На підтвердження погіршення матеріального становища позивач додав до позовної заяви копії виписок з рахунків ОСОБА_1 за період починаючи з 01.07.2016р. На момент укладення договору про сплату аліментів відомий лише розмір заробітної плати позивача як директора ТзОВ «Альфа-ком», що складав 1900,00 грн. у березні 2016 р., відповідно до довідки про заробітну плату від 09.02.2017р., вих.№1, виданої ТзОВ «Альфа-ком» та підписаною ОСОБА_1 (а. с. 9) та 3250,00 грн. на початок 2017р., відповідно до довідки про заробітну плату від 27.09.2017р., вих.№2, виданої ТзОВ «Альфа-ком», підписаною ОСОБА_1 (а. с 10). Таким чином, встановлено, що заробітна плата директора ТзОВ «Альфа-ком» ОСОБА_1 зросла з 1900,00 грн. ( березень 2016р.) до 3250, 00 (січень, березень, квітень, травень 2017р.), а зміну матеріального становища позивача в частині доходу від діяльності як фізичної-особи підприємця неможливо встановити, так як позивачем не надано належних доказів доходів від такої діяльності на момент укладення договору про сплату аліментів. Позивач стверджує, що доходи від діяльності як фізичної особи-підприємця на момент укладення договору про сплату аліментів у березні 2016 р. були приблизно такі ж, як і у другому півріччі 2016 р. Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту не надав, а висновок суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відтак згідно наданих доказів, встановлено, що матеріальне становище позивача з моменту укладення договору про сплату аліментів на початок 2017 р. в частині заробітної плати покращилось.

Позивач у позові звернув увагу суду на те, що 07.06.2016р. він вдруге одружився і створення нової сім'ї тягне за собою матеріальні затрати на забезпечення її добробуту, однак доказів таких затрат суду не надав.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ОСОБА_6 України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

До відзиву на позовну заяву відповідач долучила копії медичних висновків та копії діагнозів ОСОБА_4, а також чеки на витрати, зумовлені лікуванням та потребами дитини, стверджуючи, що це лише часткові витрати, які підтверджуються належними доказами.

Відповідач наголосила, що донька дуже часто хворіє у звязку з загостренням хронічних захворювань, які підтверджуються копіями з медичної книжки дитини та довідками лікарів (хронічний тонзиліт, гострий тонзилофарингіт, гострий бронхіт, скарлатина, міопія середнього ступеня обох очей, спазм акомодації) та викривлення хребта (підтверджене, висновком ортопеда, що також вимагає періодичного проведення курсу масажів і здійснення вправ з лікувальної фізкультури).

У судовому засіданні за участю позивача, його представника та відповідача встановлено, що позивач має задовільний стан здоровя, на утриманні інших осіб не має, інших дітей не має, дружина працездатна. Договір про сплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 укладений позивачем добровільно, з власної волі.

До відзиву відповідачем ОСОБА_3 долучено копії документів, які свідчать про те, що позивач володіє корпоративними правами, має частки в статутних капіталах ТзОВ «Альфа-Ком», ТзОВ «ЮБТ Груп», ТзОВ Альфа-Ком Лтд», ТзОВ «Технології клімату та автоматизація систем», які відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не перебувають в процесі припинення. Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств Галицької ОДПІ за звітний податковий період 2016 р. доходи від діяльності (за вирахуванням непрямих податків) ТзОВ «Технології клімату та автоматизація систем», співзасновником якого є позивач, за 2016 р. склали 140291849 грн., що свідчить, що підприємство активно працює. Тому, суд критично оцінює відповіді на запити представника позивача надані керівниками підприємств, співзасновником яких є позивач, а директорами окремих з них позивач ОСОБА_1 або ОСОБА_7 рідний брат позивача, про те, що засновнику ОСОБА_1 дивіденди не виплачувались. Однак, аліменти у розмірі 5000, 00 грн. позивач продовжує сплачувати вчасно, хоча констатує, що сукупний його дохід на сьогодні складає 5000,00 грн. в місяць.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 безпідставно вказує на своє скрутне матеріальне становище, та як наслідок, неможливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі визначеному договором про сплату аліментів на дитину, погіршення матеріального становища не доведено, тому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, Законом України «Про охорону дитинства", ст. ст. 141, 150, 180, 182, 192 СК України ст. ст. 77, 81, 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,03.02.1976р.н., (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1,03.02.1976р.н., (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6