ЄУН №337/5638/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

за участю секретаря Шварцер Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить встановити факт прийняття ОСОБА_1, спадщини після смерті ОСОБА_4, якій помер 16.11.1994 року та визнати за нєю право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 Бригади (колишня Гудименка) в м.Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, якій помер 16.11.1994 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає таке.

Відповідно до свідоцтва № 4042 про право власності на житло від 12 травня 1994р., що видане Виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів, квартира за адресою АДРЕСА_2 належить її батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_5. 16 листопада 1994 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ? частину вищезазначеної квартири, при цьому спадкоємцем першої черги є його дочка ОСОБА_1, яка проживала у квартирі, тобто фактично прийняла спадщину.

Для оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але у видачі свідоцтва було відмовлено внаслідок відсутності підтвердження спільного проживання з померлим, та відсутності правовстановлюючого документу на квартиру, тому вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 14.12.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.12.2018р. підготовче засідання завершено, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача адвокат ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд позовної заяви без її участі та без участі позивача, інтереси якої вона представляє, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про визнання позову, проти задоволення позову не заперечує, розгляд справи просить проводити без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус ЗМНО ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, надавши їм оцінку, приходить до таких висновків.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

16 листопада 1994 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС №106094, яке видане відділом РАГС міськвиконкому м.Запоріжжя.

Спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 складається з ? частини квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом № 4042 про право власності на житло від 12 травня 1994р., що видане Виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів.

Відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час смерті ОСОБА_7Н.), спадкоємцями першої черги є його дочка ОСОБА_1

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії ІV-УР № 1426311 від 29 жовтня 1962 року, батьком останньої є ОСОБА_4.

Факт зміни прізвища ОСОБА_8 підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖС №457043 від 03.01.1981, між громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та дружині присвоєне прізвище ОСОБА_9; свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-ЖС № 448245 від 26.10.1990 року, між громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_1 та дружині присвоєне прізвище ОСОБА_10; свідоцтвом про розірвання шлюбу І-ЖС № 065732 з ОСОБА_10; свідоцтвом про одруження І-ЖС № 024450 від 27.06.1998 року, між громадянами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та дружині присвоєне прізвище ОСОБА_11.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із копії спадкової справи №70/2018 після померлого ОСОБА_13, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач ОСОБА_1 Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 19.11.2018 року № 1161/02-31 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено внаслідок не підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем.

Поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_15, які надали суду письмові пояснення, підтверджується, що ОСОБА_1 мешкала за адресою АДРЕСА_4 разом з батьками та чоловіком, мали спільний бюджет, користувалися квартирою та усіма речами та предметами побуту, що були в квартирі. Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки мешкала спільно з померлим в одній квартирі, вела з ним спільне господарство, тобто вступила в управління та володіння спадковим майном.

На підставі ст.ст.548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, зокрема п.23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ) для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути також встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли позивача не може реалізувати своє право власності внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Враховуючи те, що позивач на даний час є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_4, але отримати свідоцтва про право на спадщину за законом чи оформити у позасудовому порядку свідоцтва про право власності на квартиру не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тобто позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини після смерті ОСОБА_4, якій помер 16.11.1994 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 Бригади (колишня Гудименка) в м.Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, якій помер 16.11.1994 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна