Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2018 Справа №607/13998/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 23 липня 2018 року звернулася із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2012 року, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_5 мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилася дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2012 року з ОСОБА_3 в її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 06 грудня 2011 року і до досягнення повноліття. Вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зріс, оскільки на даний час дитина навчається в школі, тому для забезпечення її гармонійного розвитку необхідні більші кошти. Зазначає, що відповідач змінив місце роботи, він їздить на заробітки в ОСОБА_6, будь-якій іншій особі відповідач аліментів не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших дітей не має, тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 24 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. При цьому, вказала, що на даний час офіційно працює та отримує дохід, однак його недостатньо для самостійного утримання дитини.

Відповідач позов не визнав та вказав, що на даний час офіційно не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. В задоволенні позову просив відмовити.

Судом встановлено, що у сторін є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 108256, виданим Смиковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 29 червня 2010 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 06 грудня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановляючи рішення про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, судом було встановлено, що на дату ухвалення рішення ОСОБА_3 працював вантажником у магазині.

З довідки № 497 від 17 липня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_2 по вул. Шевченка, 6 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

У ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів та зміни способу їх стягнення, позивач вказує ті обставини, що відповідач на даний час змінив місце роботи, їздить на заробітки закордон, у звязку з чим має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 вказав, що він на даний час офіційно не працює, має тимчасові заробітки.

Позивач ОСОБА_2 підтвердила той факт, що на даний час вона офіційно працевлаштована.

Ст. 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача чи погіршення матеріального стану позивача порівняно із часом коли приймалося попереднє судове рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини, позивачем на дано не було.

Навпаки, судом встановлено, що станом на дату прийняття попереднього рішення про стягнення аліментів, відповідач був офіційно працевлаштований, а позивач не працювала.

Окрім того, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 2000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо.

За таких обставин, доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду та є необгрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в сторону покращення, а у позивача - в сторону погіршення, зміну сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я сторін, які б впливали на необхідність зміни розміру аліментів.

Судом встановлено, що відповідно до рішення суду від 25 січня 2012 року з відповідача стягуються аліменти на дочку ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

При цьому, положеннями ч.ч.1, 2 ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з даними Державної служби статистики України, середня заробітна плата у Тернопільській області станом на січень 2018 року становить 5865 грн.

Таким чином, 1/4 частка від середньої заробітної плати працівника для місцевості, де стягуються аліменти, становить близько 1500 гривень, при цьому згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не доведено та суду не надано жодних допустимих та належних доказів про те, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 (вул. Шевченка, 6, с.Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (вул. Грушевського, 40/19, смт. Великі Бірки, Тернопільського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_2) про зміну розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_5