Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/1290/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бахаєв І.М.
Провадження № 22-ц/778/1846/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Онищенка Е.А.

Крилової О.В.

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплаченої грошової допомоги,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення надмірно виплаченої грошової допомоги, який згодом було уточнено.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2015 року ОСОБА_3 звернулася до управління за продовженням виплати грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі у зв'язку із переїздом до м. Мелітополь.

Рішенням УСЗН Мелітопольської міської ради від 19.06.2015 року грошова допомога була подовжена з 01.06.2015 року по 18.06.2015 року у розмірі 884,00 грн.

При написанні заяв ОСОБА_3 повідомила про відсутність у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до проведеної перевірки Державною фінансовою інспекцією, бази даних та пояснень ОСОБА_3 було встановлено, що вона має депозитний рахунок у сумі 14881,52 грн.

Не надання ОСОБА_3 достовірної інформації призвело до надмірної виплати державних коштів у вигляді грошової допомоги на суму 5 817,29 грн.

12 вересня 2016 року ОСОБА_3 було направлено повідомлення та запропоновано повернути надмірно виплачені кошти, проте до теперішнього часу відповідач кошти не повернула.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради надмірно виплачену грошову допомогу в розмірі 5 817,29 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради надмірно виплачену грошову допомогу в розмірі 5 817,29 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, провадження у справі закрити.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є внутрішньо переміщена особа та знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області з 08.04.2015 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 08.04.2015 №. (а.с. 3)

До 01.06.2015 року відповідач перебувала на обліку в Управлінні праці соціального захисту населення Святошинської районної державній адміністрації в м. Києві та отримувала допомогу у розмірі 884 грн.

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (далі - Порядок), визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї.

Відповідно до п. 9.1 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 19.09.2006 № 5- (далі - Інструкція) у разі переїзду отримувача соціальної допомоги в іншу місцевість виплата допомоги за старим місцем проживання (реєстрації припиняється. За новим місцем проживання (реєстрації) допомога призначається (подовжується її виплата) на підставі заяви та документів, визначених у відповідних нормативно-правових актах. Припинення виплат (зняття з обліку) здійснюється на підставі заяви отримувача допомоги або запиту особової справи Управління за новим місцем його проживання (реєстрації) (п. 9.2 інструкції).

11.06.2015 року ОСОБА_3 в зв'язку зі зміною місяця проживання звернулася до позивача за призначенням грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі. (а.с. 6)

15.04.2015 року Управлінням був зроблений запит до Управління праці соціального захисту населення Святошинської районної державної адміністрації в м. Києві з приводу надіслання особової справи ОСОБА_3 Як зазначено у запиті, запит зроблено на підставі дозволу заявника.

Відповідно до довідки - атестату, отриманої позивачем 26.05.2015 року, грошова допомога була виплачена Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної державної адміністрації в м. Києві по 31.05.2015 року включно. (а.с. 5)

Оскільки, відповідно до Інструкції допомога за новим місцем проживання подовжується, тому рішенням Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19.06.2015 року ОСОБА_3 була подовжена виплата грошової допомоги з 01.06.2015 року по 18.06.2015 року у розмірі 884 грн. щомісячно.

Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

При написанні заяв ОСОБА_3 повідомила про відсутність у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Однак, відповідно до проведеної перевірки Державною фінансовою інспекцією, бази даних та пояснень ОСОБА_3 було встановлено, що вона має депозитний рахунок у сумі 14 881,52 грн., про що було зазначено у акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області за період з 01.01.2014 року по 01.07.2016 року Державної фінансової інспекції в Запорізькій області № 04-21/6 від 20.09.2016.

Таким чином, внаслідок неповідомлення відповідачем про обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме наявності на депозитному рахунку коштів в розмірі 14 881,52 грн., ОСОБА_3 була надмірно нарахована та виплачена адресна допомога в розмірі 5817,29 грн.

12 вересня 2016 року ОСОБА_3 було направлено повідомлення та запропоновано повернути надмірно виплачені кошти, проте до теперішнього часу сума належна до повернення на рахунок управління останньою не погашена.

Окрім цього ОСОБА_3 намагалася в судовому порядку визнати протиправними дії УСЗН та скасувати наказ від 09.09.2016 року № 443,однак постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.04.2017 року ,залишеного без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2017 року у задоволенні адміністративного позову їй було відмовлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність з її боку порушень щодо неповідомлення наявності у неї депозитного рахунку на суму 14 881,52 грн., оскільки відбулись зміни в законодавстві в частині визначення розміру коштів, які знаходяться на депозитному рахунку особи або будь-кого з членів сім'ї, відповідно до яких розмір коштів, які можуть знаходитись на депозитному рахунку збільшено з 10-кратного на 25-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є неспроможними з огляду на таке.

Зміни до Порядку надання щомісячної адресної допомоги, затвердженого постановою КМУ №505 від 01.10.2014 року, а саме до абзацу 2 п. 6 Порядку, відповідно до якого «адресна допомога не призначається, якщо будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб» були винесені постановою КМУ №689 від 13 вересня 2017 року.

Абзацом 2 п. 2 рішення Конституційного суду від 09.02.1999 року №1-рп/99 визначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, оскільки зміни до Порядку надання щомісячної адресної допомоги в частині визначення розміру коштів у бік збільшення ( з 10-кратного до 25-кратного), які можуть знаходитись на депозитного рахунку особи або будь-кого з членів її сім'ї були внесені в 2017 році, вони не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між ОСОБА_3 та Управлінням ще в 2015 році.

Тобто, на час коли ОСОБА_3 звернулась до Управління із заявою про надання їй адресної грошової допомоги підставою для відмови в наданні такої допомоги було саме наявність у особи коштів на депозитного рахунку, розмір яких перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатним осіб, а оскільки кошти на депозитному рахунку ОСОБА_3 на той час перевищували встановлений 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, про факт наявності яких відповідач не повідомила Управління, остання не мала права на отримання адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь Управління нарахованої та виплаченої адресної допомоги в розмірі 5817,29 грн., як набутої без достатніх правових підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України надав належну оцінку доказам по справі, вірно встановив характер спірних правовідносин і дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11.07.2018 року.

Головуючий:

Судді: