Справа №345/3607/18
Провадження № 2/345/1566/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2018 року м. Калуш

ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та бездіяльності органу місцевого самоврядування та скасування рішення Калуської міської ради № 841 від 03.04.2017, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує наступним. 20.11.2001 між Калуською міською радою та ОСОБА_2 було укладено договір №147/01-24 від 20.11.2001 на право тимчасового довгострокового (15 років) користування земельною ділянкою, що розташована на пр.-ті Л. ОСОБА_3, 29 в м. Калуш площею 0, 0830 га, цільове призначення для ведення городництва. У звязку з тим, що термін даного договору спливав 20.11.2016, ОСОБА_2 23.05.2016 звернулася до Калуської міської ради із заявою про поновлення договору та про передачу даної земельної ділянки у власність по праву безоплатної приватизації, проте відповідач жодного рішення з цього приводу не прийняв. Тому, вищевказаний договір по факту поновлений і ОСОБА_2 отримала право на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання дозволу на безоплатну приватизацію названої земельної ділянки від Калуської міської ради, про що письмово повідомила відповідача, надавши розроблену у 2014 землевпорядну документацію. Виконавчий комітет Калуської міської ради листом від 24.06.2016 повідомив ОСОБА_2 про те, що міська рада наміру продовжити дію договору оренди не має через порушення останньою умов договору, зокрема несплати протягом 3-х років плати та нецільове використання земельної ділянки. Позивач стверджує, що оскільки вона являється інвалідом 2 групи, тому і плату за землю не сплачувала. Окрім цього, з урахуванням вимог законодавства чинних на момент укладення договору та після введення в дію нині чинного ЗК України ОСОБА_2 зберегла право тимчасового довгострокового користування землею, яке у неї виникло на підставі договору від 20.11.2001. З урахуванням вищенаведеного позивач просить визнати договір № 147/01-2 від 20.11.2001 дійсним за правилами нині чинного Земельного кодексу України, а в 2016 його поновлено, визнати що ОСОБА_2 вправі отримати дозвіл на безоплатну приватизацію спірної земельної ділянки, визнати протиправними дії та бездіяльність Калуської міської ради, що стосуються питань поновлення з 2016 дії договору № 147/01-24 від 20.11.2001, визнати незаконним та скасувати рішення Калуської міської ради №841 від 03.04.2017 «Про відмову в поновленні договору №147/01-24 від 20.11.2001 р. ОСОБА_2Р.», зобовязати Калуську міську раду поновити договір №147/01-24 від 20.11.2001.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 подала до суду відзив на позов в якому зазначила, що Калуська міська рада вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою. Зокрема, 20.12.2001 між виконавчим комітетом Калуської міської ради та ОСОБА_2 укладено Договір №147/01-24 на право тимчасового довгострокового користування землею, який зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового довгострокового користування землею 26 грудня 2001 року за №147/01-24 Калуським міським відділом земельних ресурсів в Івано-Франківській області. Відповідно до умов договору виконавчий комітет Калуської міської ради на підставі рішення від 20.11.2001 року № 524 надає, а ОСОБА_2 приймає в тимчасове довгострокове користування земельну ділянку, яка знаходиться в м. Калуші на проспекті ОСОБА_3, 29 загальною площею 0,0830 га, згідно з планом землекористування. Дана земля надається в тимчасове довгострокове користування терміном на 15 (п'ятнадцять) років для ведення городництва. 23.05.2016 позивач звернулася до Калуської міської ради з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки за результатами розгляду якого, відповідачем листом від 24 червня 2016 № 1851/02-15/20 повідомлено ОСОБА_2 про те, що не має наміру продовжувати термін дії договору на право тимчасового довгострокового користування землею № 147/01-24. Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до Калуського міськрайонного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування, який задоволено. Як наслідок, на виконання постанови суду та за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 Калуською міською радою прийнято рішення від 03.04.2017 року № 841«Про відмову у поновленні договору №147/01-24 від 20.11.2001 року».

Однією із підстав прийняття вказаного рішення слугувало те, що позивач неналежно виконувала умови договору на право тимчасового довгострокового користування землею № 147/01-24від 20.11.2001 року, зокрема територія даної земельної ділянки частково огороджена, на ділянці знаходяться багаторічні насадження (сад), буряни, на частині земельної ділянки викладено бруковане покриття та влаштовано паркан з металевими воротами, про що складено акт. Крім цього відповідно до довідки фінансового управління Калуської міської ради від 28.09.2018 №04-12/381 по коду бюджетної класифікації «плата за землю» за період 2013-2018 років (станом на 26 вересня 2018) платежів до місцевого бюджету від ОСОБА_2 не надходило. Щодо позовних вимог позивача про зобовязання Калуської міської ради письмово оформити поновлення договору на право тимчасового довгострокового користування землею від 20.12.2001 року № 147/01-24з урахуванням положень нині чинного Земельного кодексу та Закону України «Про оренду землі», то вказаний договір не може бути ототожнено з договором оренди землі, а відтак не підлягає поновленню в порядку вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Враховуючи той факт, що договір на право тимчасового довгострокового користування землею між ОСОБА_2 та Виконавчим комітетом Калуської міської ради був укладений 20.12.2001 року, тобто, після прийняття і введення у дію Закону «Про оренду землі», Калуська міська рада вказує на те, що в останньої є всі підстави вважати, що цей договір не є різновидом договору оренди землі і до нього не можуть застосовуватися як положення Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року, так і положення ст. 8 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року. Отже, застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» до даних правовідносин є неможливимта прямо суперечить вимогам Закону України «Про оренду землі», Постанові КМУ від 03.03.2004 р. №220 «Про затвердження Типового договору оренди землі» тощо.

Стосовно мовчазної згоди при отриманні дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки в порядку ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України, то позивач не зверталась до Калуської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою спірної земельної ділянки, тому застосування п.3 ст 123 ЗК України є неможливим.

Крім цього, чинним законодавством України взагалі не передбачено можливості приватизації земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення городництва, а тому і позовні вимоги позивача з цього приводу не підлягають до задоволення так як вони не ґрунтуються на законодавстві.

Також представник відповідача зазначила, що на підтвердження звільнення від сплати земельного податку до позовної заяви додано пенсійне посвідчення № дата видачі якого 11.11.2015 року, що жодним чином не спростовує обов`язку оплати земельного податку за період 2013-2015 роки. Позивачем не надано жодного документального підтвердження фактам звернення до Калуської міської ради з приводу передачі земельної ділянки у власність по праву безоплатної приватизації, чи на замовлення розроблення документації із землеустрою тощо, єдине звернення лист-повідомлення від 23.05.2016року таких вимог не містить. За результатами розгляду Калуською міською радою листа-повідомлення ОСОБА_2 від 23.05.2016 прийняте рішення №841 від 03.04.2014 про «відмову в поновлені договору №147/01-24 від 20.11.2001 гр. ОСОБА_2Р.». Скасування даного рішення є однією з позовних вимог проте жодних доказів незаконності прийнятого рішення у позовній заяві не наведено. У своїй вмотивованій відповіді від 24.06.2016 №1851/02-15/20 Калуська міська рада однозначно повідомляє, що «немає наміру продовжувати термін дії Договору на право тимчасового довгострокового користування землею № 147/01-24» на підставі недобросовісного використання земельної ділянки гр. ОСОБА_2 що підтверджується актом комісії тому посилання позивача на «мовчазну згоду» міської ради не заслуговують на увагу. З урахуванням викладеного представник позивача у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Калуської міської ради просить відмовити в повному обсязі, а справу розглянути у її відсутності.

Позивач своїм правом подання відповіді на відзив відповідно до норм ст.166 ЦПК України не скористалася.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20.12.2001 між виконавчим комітетом Калуської міської ради та ОСОБА_2 укладено Договір №147/01-24 на право тимчасового довгострокового користування землею, який зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового довгострокового користування землею 26 грудня 2001 року за №147/01-24 Калуським міським відділом земельних ресурсів в Івано-Франківській області. Відповідно до п. 1.1 Договору виконавчий комітет Калуської міської ради на підставі рішення від 20.11.2001 року № 524 надає, а громадянка ОСОБА_2 приймає в тимчасове довгострокове користування земельну ділянку загальною площею 0,0830 га, згідно з планом землекористування. Згідно з п. 1.2 Договору земельна ділянка знаходиться в м. Калуші на проспекті ОСОБА_3, 29 і надається в тимчасове довгострокове користування терміном на 15 (п'ятнадцять) років для ведення городництва. Строк дії зазначеного договору на право тимчасового довгострокового користування землею закінчується 21.11.2016 (а.с. 13-17).

23.05.2016 року ОСОБА_2, керуючись Законом України «Про оренду землі», звернулася до Калуської міської ради з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки з додатковою угодою (а.с. 19, 20-21). Вимоги з приводу передачі земельної ділянки у власність по праву безоплатної приватизації, чи на замовлення розроблення документації із землеустрою тощо вказаний лист-повідомлення не містить.

За результатами розгляду зазначеного листа, Калуською міською радою листом від 24 червня 2016 № 1851/02-15/20 повідомлено ОСОБА_2 про те, що остання не має наміру продовжувати термін дії договору на право тимчасового довгострокового користування землею № 147/01-24 (а.с. 22-24).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом про визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області позов ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Калуської міської ради, що не розглянула на пленарному засіданні лист-повідомлення ОСОБА_2Р про поновлення договору оренди земельної ділянки №147/01-24 від 20.11.2001 року (а.с. 25-28).

На виконання вищезазначеної постанови суду Калуською міською радою прийнято рішення від 03.04.2017 року № 841 «Про відмову у поновленні договору №147/01-24 від 20.11.2001 року» (а.с. 29).

Розпорядженням міського голови від 23.06.2016 № 196-р «Про створення тимчасової комісії з обстеження земельної ділянки площею 0,0830 га за адресою: м. Калуш, пр. Лесі Українки, 29» створено тимчасову комісію з обстеження земельної ділянки площею 0,0830 га за адресою: м. Калуш, пр. Лесі Українки, 29 (а.с. 59).

23.06.2016 вищевказаною комісією здійснено виїзд для обстеження вищевказаної земельної ділянки. За результатами візуального обстеження комісією встановлено, що територія даної земельної ділянки частково огороджена, на ділянці знаходяться багаторічні насадження (сад), буряни, на частині земельної ділянки викладено бруковане покриття та влаштовано паркан з металевими воротами, про що складено акт (а.с. 60).

Відповідно до довідки фінансового управління Калуської міської ради від 28.09.2018 №04-12/381 по коду бюджетної класифікації «плата за землю» за період 2013-2018 років (станом на 26 вересня 2018) платежів до місцевого бюджету від гр. ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) не надходило (а.с. 62).

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Судом встановлено, що умовами договору визначено, що плата за землю вноситься відповідачем згідно Закону України «Про плату за землю»у вигляді земельного податкута становить 0,94 грн. в рік. При несвоєчасній сплаті податку справляється пеня в розмірі 0,3 відсотка від суми недоїмки за кожний день просторочення, відповідно до Закону України «Про плату за землю» (а.с. 14).

На час укладення договору відносини щодо тимчасового користування землею регулювалися Земельним кодексом України в редакції від 13 березня 1992 р. (яка була чинною з 15 травня 1992 р. по 31 грудня 2001 р.), Законом України від 6 жовтня 1998 р. «Про орендуземлі», Законом України «Про плату за землю».

Статтею 7 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 р. було передбачено існування права тимчасового користування землею, яке виступало як самостійний вид землекористування поряд із правом тимчасового користування землею на умовах оренди, а ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено значно ширший перелік істотних умов, відносячи до них: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного капіталу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до умов ст. 36 Земельного кодексу України власники землі та землекористувачі щорічно сплачують плату за землю у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначаються залежно від якості та місця положення земельної ділянки,виходячи з кадастрової оцінки земель.

Орендар сплачує за землю орендну плату, розмір якої встановлюється за угодою сторін у договорі оренди.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про плату за землю»(у редакції чинній на момент укладення договору) плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Власники землі та землекористувачі, крім орендарів, сплачуютьземельний податок.

На підтвердження звільнення від сплати земельного податку до позовної заяви додано пенсійне посвідчення № дата видачі якого 11.11.2015, що жодним чином не спростовує обов`язку оплати земельного податку за період 2013-2015 роки (а.с. 12).

Поряд з цим, суд враховує, що згідно п. 281.1.1. Податкового кодексу України інваліди першої і другої групи від сплати податку звільняються.

Частина 3 ст. 13 Закону України «Про оренду землі»(у редакції, чинній на момент укладення договору) встановлює для договору оренди обов'язкову нотаріальну форму, навідміну від договору тимчасового довгострокового користування, який укладався у простій письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір у простій письмовій формі.

Відповідно до ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР, що був чинним на момент укладення договору, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди. Враховуючи викладене, між сторонами договір тимчасового користування землею на умовах оренди не укладався.

Щодо ототожнення договору на право тимчасового довгострокового користування землею та договору оренди, то суд вважає правильними твердження представника відповідача, зокрема в частині того, що на момент введення в дію Земельного кодексу ОСОБА_3 редакції від 13 березня 1992 цей Кодекс передбачав дві підстави для отримання земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування, які оформлялися двома видами договорів.

З прийняттям нового Земельного кодексу України, не передбачається можливість набуття та здійснення права тимчасового довгострокового користування землею, а передбачається можливість набуття та здійснення права орендиземлі.

Разом з тим, пунктом 7 розділу Х «Перехідні положення» чинногоЗемельного кодексу України передбачено, що «Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки».

Договір на право тимчасового довгострокового користування землею між ОСОБА_2 та Виконавчим комітетом Калуської міської ради був укладений 20.12.2001 строком на 15 років, тобто на момент введення у дію нового Земельного кодексу України цей Договір не втрати вчинність.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 після введення в дію чинного Земельного кодексу України зберегла право тимчасового довгострокового користування землею.

Враховуючи той факт, що договір на право тимчасового довгострокового користування землею між ОСОБА_2 та виконавчим комітетом Калуської міської ради був укладений 20.12.2001 то цей договір не є різновидом договору оренди землі і до нього не можуть застосовуватися як положення Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року, так і положення ст. 8 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року.

Таким чином, застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» до даних правовідносин є неможливим.

З приводу мовчазної згоди при отриманні дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки в порядку ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, то позивачем не спростовано твердження відповідача про те, що вона не зверталась до Калуської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою спірної земельної ділянки, як наслідок застосування п.3 ст. 123 ЗК України є неможливим.

Окрім цього, відповідно до ст. 36 ЗК України громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. На земельних ділянках, наданих для городництва, закладання багаторічних плодових насаджень, а також спорудження капітальних будівель і споруд не допускається. На земельних ділянках, наданих для городництва, можуть бути зведені тимчасові споруди для зберігання інвентарю та захисту від непогоди. Після закінчення строку оренди зазначеної земельної ділянки побудовані тимчасові споруди підлягають знесенню власниками цих споруд за їх рахунок.

Чинним законодавством України не передбачено можливості приватизації земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення городництва.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у звязку з його безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10-13, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та бездіяльності органу місцевого самоврядування та скасування рішення Калуської міської ради № 841 від 03.04.2017, зобовязання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: