УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 202/7284/16-ц

провадження № 61-48117ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 07 листопада 2018 року (з урахуванням ухвали від 16 листопада 2018 року про виправлення описки) в справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа - головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявський Анатолій Миколайович, стягувач - публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського А. М. (далі -ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві), стягувач - публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Скарга мотивована тим, що 11 листопада 2016 року ОСОБА_4 поштою отримав постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Телянського А. М. про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року за виконавчим листом № 2/0202/54/2014, виданим 13 травня 2015 року Індустріальним районним судом

м. Дніпропетровська. Зазначав, що вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження винесено незаконно, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Телявським А. М. строк пред'явлення виконавчого листа № 2/0202/54/2014 до виконання закінчився

ще 25 листопада 2015 року. У зв'язку з чим, просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявського А.М. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП 52515975) від 04 жовтня 2016 року. Скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявського А. М. від 04 жовтня 2016 року із виконання виконавчого листа виданого 13 травня 2015 року № 2/0202/54/2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 07 листопада 2018 року, скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявського А. М. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП 52515975) від 04 жовтня 2016 року.

Скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявського А. М. від 04 жовтня 2016 року із виконання виконавчого листа, виданого 13 травня 2015 року № 2/0202/54/2014, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення із

ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року № KILG0 у розмірі 990 892,65 грн.

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 23 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент винесення вищезазначених постанов, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до положень статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент винесення вищезазначених постанов, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, згідно положень зазначеного закону винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом є моментом прийняттям його пред'явлення до виконання, та з цього часу строк пред'явлення виконавчого документу до виконання переривається.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що оскільки дії державного виконавця ВДВС Веселинівського РУЮ у Миколаївській області Буланча О. В. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 листопада 2015 року визнані незаконними, постанову про відкриття виконавчого провадження

від 13 листопада 2015 року з примусового виконання виконавчого листа

№ 2/0202/54/2014, якою було перервано строк пред'явлення виконавчого документу до виконання скасовано, тому строк пред'явлення виконавчого листа № 2/0202/54/2014 на момент винесення постанови державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Телянського А. М. від 04 жовтня 2016 року закінчився.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ураховуючи, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження в справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа - головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявський Анатолій Миколайович, стягувач - публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк», на дії державного виконавця, за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 07 листопада 2018 року, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В.П. Курило

М.Є.Червинська