Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2018 Справа №607/8152/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08 травня 2018 року предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_2, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 350 гривень до 1600 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2012 року із відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, у розмірі 350 гривень, щомісячно, однак, на даний час, відповідач не виконує вказане рішення суду та не сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, у звязку із чим, станом на 01 березня 2018 року у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 24733,86 гривень. Також, вказує, що на даний час, визначений судом розмір аліментів у сумі 350 гривень є недостатнім для належного утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, а після припинення у 2013 році їй (ОСОБА_1Й.) виплати допомоги по безробіттю її фінансовий стан значно погіршився. З цих підстав, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1600 гривень, оскільки вважає, що вказана сума аліментів буде достатньою для належного утримання та забезпечення гармонійного розвитку дитини.

14 червня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надійшов відзив на позов, згідно якого, позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування відзиву покликається на незадовільне матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, спричинене низьким рівнем його доходів, наявністю у нього на утриманні батьків похилого віку, відсутністю зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна та транспортних засобів. Також вказує, що батько відповідача ОСОБА_6 хворіє незрілою віковою катарактою лівого ока та при цьому зазначає, що матеріальне становище позивача ОСОБА_1 не погіршилося, про що свідчить те, що вона стала співвласником двохкімнатної квартири по вул. Бережанська, 5/73 у м. Тернополі. З цих підстав, вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати позивач, а саме 1600 гривень є необґрунтованим, та оскільки відповідач ОСОБА_2 має постійне місце роботи, працюючи вантажником у ФОП ОСОБА_7 та отримує стабільний дохід, аліменти слід стягувати у частці, а саме у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак її представник ОСОБА_8 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, однак його представник ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, просить заявлені позовні вимоги задоволити частково відповідно до поданого відзиву на позов .

Судом установлено:

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2014 року.

Від шлюбу сторін 10 жовтня 2010 року народився син ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №125710 виданого 20 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №2486 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 350 гривень, щомісячно, починаючи з 29 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліттям.

Установлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3, 10 жовтня 2010 року проживає разом із матірю позивачем у справі ОСОБА_1

Згідно розрахунку заборгованості наданого 20 березня 2018 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області за №16164, станом за на 01 березня 2018 року за ОСОБА_2 числиться заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 10 жовтня 2010 року у розмірі 24733,86 гривень.

Як убачається із матеріалів справи, 25 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 зверталась у Тернопільське районне відділення поліції Головного управління Національної поліції із заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від обовязку сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Згідно наданої стороною відповідача довідки виданої 04 червня 2018 року ФОП ОСОБА_7, ОСОБА_2 працює вантажником у підприємця ОСОБА_7 з 15 березня 2018 року. Розмір нарахованої ОСОБА_2 заробітної плати становить: за березень 2018 року 2056,45 гривень; за квітень 2018 року 3750 гривень; за травень 2018 року 3750 гривень.

Довідкою виданою 05 червня 2018 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області за №1000 стверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований і проживає разом із батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, по вул. Т. Шевченка, 20, в с. Стегниківці, Тернопільського району, Тернопільської області.

Батьки відповідача є пенсіонерами за віком, що стверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЖ №760870 виданого 01 листопада 2012 року Пенсійним фондом України на імя ОСОБА_9 та копією пенсійного посвідчення серії ААЖ №485467 виданого 06 березня 2013 року на імя ОСОБА_6.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із вимогами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд не бере до уваги як підставу часткового задоволення позовних вимог посилання представника відповідача на наявність у батька - ОСОБА_6 захворювання, а саме зрілої вікової катаракти лівого ока , оскільки стороною відповідача не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 несе витрати на оплату лікування батька. При цьому ,суд також враховує, що батьки відповідача отримують пенсію.

Щодо зазначеного у відзиві на позов посилання відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі ? частки від усіх видів його доходів суд зазначає наступне.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язано їх зі способом присудження.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, згідно положень Сімейного кодексу України прерогатива вибору способу стягнення аліментів належить одержувачу аліментів, особі, разом з якою проживає дитина.

Позивач ОСОБА_1 просить збільшити розмір аліментів, стягуючи їх у твердій грошовій сумі, у звязку із чим, у суду немає підстав для зміни способу стягнення аліментів на частку від доходів відповідача, оскільки це право позивача.

За вказаних обставин, оскільки відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2012 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 350 гривень є незначним та не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи розмір заробітної плати відповідача ОСОБА_2, що становить 3750 гривень на місяць, згідно довідки ФОП ОСОБА_7 від 04 червня 2018 року, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1250 гривень, щомісячно.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2012 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1250 (однієї тисячі двісті пятдесяти) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити з дня набрання чинності рішення суду стягнення аліментів із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 350 гривень, щомісячно, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2012 року, відкликавши виконавчий лист з виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області.

Дата складення повного судового рішення 23 серпня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий суддяОСОБА_10