Справа №263/7600/18
Провадження № 2/263/1941/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
10 липня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він є власником квартири №22 у будинку №266 по б. Шевченка в м. Маріуполі, в якій також зареєстрована його донька ОСОБА_2, яка з липня 2014 року у вказаній квартирі не мешкає, з цього часу він про неї нічого чув та ніякого звязку з нею не має. Зауважує, що він змушений сплачувати комунальні послуги за відповідачку, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він є пенсіонером та іншого доходу окрім пенсії не має. На підставі чого він звернувся до суду з даним позов, яким просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі №22 у будинку №266 по б. Шевченко в м. Маріуполі.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляду справи за його відсутності, задоволенням заявлених вимог.
Відповідачка повідомлялась про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 1/1 частка квартири №22 у будинку №266 по б. Шевченка в м. Маріуполі на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.11.2005 року належить ОСОБА_1
Згідно довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради 01.06.2018 року за №02-126-772, за адресою: м. Маріуполь, б. Шевченко, 266-22 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно акту, складеного ЖБК «Маяк» 17.05.2018 року, ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: м. Маріуполь, б. Шевченко, 266-22, не мешкає за вказаною адресою з липня 2014 року по теперішній час.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачкою не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог.
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивач, як власник квартири №22 у будинку №266 по б. Шевченко в м. Маріуполі.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Крім того відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вище наведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідачка в спірному жилому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановленого законодавством строку, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належною квартирою, позов підлягає задоволенню, а відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі №22 у будинку №266 по б. Шевченко в м. Маріуполі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 391,405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі №22 у будинку №266 по б. Шевченко в м. Маріуполі.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.
Суддя Н.В. Хараджа