Номер провадження: 22-ц/785/7418/18
Номер справи місцевого суду: 501/2066/18
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Черевка П.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської областівід 15 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, третя особа: Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації» про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, третя особа: Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 1-5).

15 серпня 2018 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської областівідмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В., третя особа: Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.34-36).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду від 15 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою та просила скасувати ухвалу та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні відносини виникли між учасниками справи у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотеко держателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства (а.с.39-43).

В судовому засіданні представник апелянта просила задовольнити апеляційну скаргу. Інші учасники в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та скасовуючи прийняте процесуальне рішення вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржуване рішення в справі суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не заявлялись вимоги приватноправового характеру, позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даній справі дослідженню будуть підлягати виключно владні, управлінські рішення та дії щодо державної реєстрації права власності, вчинені відповідачем державним реєстратором як суб'єктом владних повноважень, а тому даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому суд першої інстанції вирішив відмовити у відкритті провадження в справі (а.с.34-36).

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до чт 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 вказаної статті передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, та одночасно міститься вказівку на те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 1 ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. За ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до чч. 2-3 вказаної статті суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов'язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами щодо визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При цьому свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що в ст. 4 Іпотечного договору перелічені можливі варіанти звернення стягнення на предмет іпотеки, разом з тим, Іпотечний договір не містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, як це передбачено нормою ст. 36 ЗУ «Про іпотеку». Крім того, позивач вказував на те, що в Іпотечному договорі не передбачено, що таке звернення стягнення може бути здійснено на підставі цього Договору. Окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» між сторонами укладений не був, а тому позивач вважає, що були відсутні підстави для здійснення державним реєстратором реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк». Також позивач посилається на те, що спірна квартира АДРЕСА_1, яка виступає предметом іпотеки, використовується як постійне місце проживання Позивача, іншого нерухомого майна для проживання позивач не має, а крім того, у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 А тому позивач просить визнати дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору на спірну квартиру протиправними, а відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасувати. При цьому, суд звертає увагу на те, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, як на підставу для їх задоволення, позивач посилалася на норми цивільного законодавства.

Отже, враховуючи вище наведене суд вважає за необхідне зазначити, що в рамках даного спору, виходячи з суті та змісту позовних вимог та підстав, на які посилався позивач, спір фактично виник щодо права власності на нерухоме майно (спірну квартиру, право власності на яке було перереєстровано Банком, факт чого, власне, й оспорює позивач). Крім того, як вбачається з Інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_2 зверталася до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» в особі державного реєстратора Іскрова Олега Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38652648 від 11.12.2017 року. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом та роз'яснено право на звернення до суду цивільної юрисдикції. Вказана ухвала набрала законної сили 25.06.2018 року.

Відтак, за встановлених обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що спір, який виник в рамках даної справи, носить приватно-правовий характер, а тому повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства. При цьому, суд вважає за необхідне вказати, що з метою правильного встановлення фактичних обставин справи та належної їх перевірки, оперативності та ефективності судового процесу, позовні вимоги повинні бути приведені у відповідність до специфіки виниклих між сторонами матеріально-правових відносин (оспорення переходу права власності, визнання права власності за позивачем) та оформлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства (поданий уточнений позов).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а судом першої інстанції були помилково застосовані норми матеріального та процесуального права в частині визначення характеру спірних правовідносин, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської областівід 15 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

Р.Д. Громік

Повний текст постанови виготовлено 28 грудня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

20.12.2018 року м. Одеса