АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

м.Харків

справа № 645/2267/16-ц

провадження № 22-ц/790/3268/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Геокомплекс», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, головне управління Держгеокадастру в Харківській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 березня 2018 року, ухваленого суддею - Шарком О.П. в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Харківської міської ради (далі ХМР), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Геокомплекс», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що він є співвласником житлового будинку по вул. Гвардійська, 42 в м. Харкові, що розташований на земельній ділянці площею 0,0620 га.

По сусідству знаходиться вільна земельна ділянка площею 0,0350 га по вул. Гвардійській, 46 в м. Харкові.

Позивач та інші співвласники його житлового будинку протягом 30 років користувалися цією земельною ділянкою, здійснювали це відкрито та добросовісно, за час користування земельна ділянка зі звалища побутового та будівельного сміття стала родючою та доглянутою.

В 2005 році позивач огородив спірну земельну ділянку парканом, насадив плодові дерева та кущі, тобто створив сад, який є його власністю.

В 2012 році працівниками міського БТІ земельна ділянка була включена до складу присадибної ділянки належного позивачу будинку.

Таким чином, органи міської ради були повідомлені про користування спірною земельною ділянкою та не висловлювали жодних заперечень.

На початку 2012 року позивач звернувся до Управління земельних відносин міської ради з метою подання заяви про приватизацію обєднаної земельної ділянки.

17 листопада 2012 року позивач дізнався, що зазначена земельна ділянка надана ОСОБА_5

ОСОБА_1 вважає проект землеустрою належної ОСОБА_5 земельної ділянки незаконним, оскільки акт погодження меж позивачем не підписувався.

На підставі незаконного проекту із землеустрою Харківською міською радою було прийнято незаконне рішення про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки по вул. Гвардійській, 46 у м. Харкові.

У звязку з чим, з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, позивач просив суд визнати незаконним проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Гвардійській, 46 в м. Харкові, розроблений ТОВ «Геокомплекс»; скасувати рішення 24 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність і надання в оренду громадянам земельних ділянок» № 1152/13 від 22 травня 2013 року в частині передачі громадянину ОСОБА_5 у власність земельну ділянку за вказаною адресою; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1) по вул. Гвардійський, 46, у м.Харкові, що надана йому за попереднім рішенням та визнати недійсним існуючі документи на це право, скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна; 1) по вул. Гвардійська, 46 за Харківською міською радою Харківської області, що надано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :09:014:0009, а також зобовязати ОСОБА_5 демонтувати незаконно встановлені ним паркани навколо спірної земельної ділянки.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 надала до суду заперечення проти позову, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не доведено будь-яких порушень процедури приватизації, позивач не набував на спірну земельну ділянку будь-яких прав, а тому передача земельної ділянки у власність ОСОБА_5 не може порушувати ані права, ані інтереси позивача. Той факт, що спірна земельна ділянка була позивачем самовільно захоплена, не створює будь яких правових підстав для користування нею.

Представником Харківської міської ради надано заперечення та відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що процедура передачі земельних ділянок у власність у м. Харкові врегульована «Порядком передачі у власність та (або) надання в оренду громадянам земельних ділянок для будівництва та (або) обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, обслуговування індивідуальних капітальних гаражів та ведення садівництва», затвердженим рішенням 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24 грудня 2008 року, яке 08 травня 2010 року було опубліковано в газеті «Харьковские Известия». Вказаний порядок був чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради. В своєму позові ОСОБА_1 вказує, що з заявою про надання у власність земельної ділянки по вул. Гвардійській, 46 у м. Харкові він звернувся до Управління земельних відносин у вересні 2012 року. А, як вбачається з Проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_5 земельної ділянки по вул. Гвардійській, 46 у м. Харкові, ОСОБА_5 звернувся до Харківської міської ради з заявою про отримання дозволу на розробку проекту відведення 13 серпня 2012 року, тобто, раніше ніж ОСОБА_1 Під час підготовки та виділення земельної ділянки ОСОБА_5 були відсутні будь-які документи, які б свідчили про належність позивачам земельної ділянки по вул. Гвардійській, 46 у м. Харкові. Земельна ділянка була вільна від забудови. Позивачем не надано доказів оформлення права власності чи користування земельної ділянки по вул. Гвардійській, 46 у місті Харкові та не приведено доказів стосовно того, що оскаржуване рішення 24 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 22 травня 2013 № 1152/13 порушує його права. В своєму позові позивач не вказує, які норми актів земельного та іншого законодавства України були порушені Харківською міською радою під час прийняття оскаржуваного рішення. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Гвардійській, 46 у м. Харкові, Харківська міська рада зазначає, що вказаний проект не є правовим актом, що потребує скасування та визнання недійсними у судовому порядку, тому позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

20 березня 2018 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення на заперечення представника третьої особи, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, вказував що протягом 30 років самовільно користується зазначеною ділянкою, має переважне право на її приватизацію, а також на те, що технічна документація на земельну ділянку виготовлена, на його думку, з порушенням норм законодавства.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ХМР, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Геокомплекс», Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що акт узгодження меж згідно ст. 198 ЗК України є необхідним для виконання кадастрових зйомок та отримання кадастрового номеру земельній ділянці. Він не підписував акт встановлення та походження меж від 21 листопада 2012 року. Також зазначав, що суддя першої інстанції при дослідженні доказів не дослідив та не взяв до уваги той факт, що за рішенням Харківської міської ради від 19 листопад 1999 року за № 1505 ОСОБА_9 отримала у постійне користування земельну ділянку за адресою вул. Богунського, 69 яка була зареєстрована в КП «Міськ БТІ» за № 39141. Проте, частина цієї земельної ділянки надана ОСОБА_5

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 просила відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що посилання позивача на те, що ОСОБА_5 надана земельна ділянка нібито за рахунок раніше наданих іншим особам земельних ділянок нічим не обґрунтовані та не відповідають дійсності.

ОСОБА_1 подав заперечення на відзив, в якому просив задовольнити його апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Вказує, що доводи представника ОСОБА_5 у відзиві не спростовують наведені в його скарзі обставини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримували апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Представник ХМР, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Геокомплекс», Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.39,40,44, 45,47,50,57, 58 том 3).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника ОСОБА_5 ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням специфіки та характеру спірних правовідносин, позивач невірно обрав спосіб захисту, оскільки визнати незаконними можливо лише рішення дії чи бездіяльність органу державної влади або місцевого самоврядування чи їх осіб. Землевпорядна організація не є таким органом, а розроблена цією організацією документація не має ознак акту нормативно-правового характеру.

Отже, суд дійшов до висновку, що рішення 19 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 26 вересня 2012 року № 842/12 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки, не може бути визнано незаконним.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення 24 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність і надання в оренду громадянам земельних ділянок» № 1152/13 від 22 травня 2013 року в частині передачі громадянину ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0765 га для експлуатації та обслуговування житлового будинку та державну реєстрацію на цю земельну ділянку, то суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем були порушені акти земельного та іншого законодавства, а також права, позивача у звязку з чим в зазначеній частині позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 травня 2004 року, житлова будівля з надвірними будівлями № 42 по вул. Гвардійській в м. Харкові на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у порядку приватизації (а.с. 5 том 1).

Рішенням Харківської міської ради № 1386 від 28 вересня 2000 року земельну ділянку по вул. Гвардійській, 42 в м. Харкові площею 0,0620 га надано для експлуатації і обслуговування зазначеного житлового будинку колишньому власнику цього житла акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз» (а.с. 7 том 1).

ОСОБА_1 та іншими співвласниками право користування або право власності на цю земельну ділянку не оформлено.

22 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління земельних відносин Харківської міської ради для надання з метою огородництва та садівництва земельної ділянки площею 0,0350 га, яка розташована біля належного йому та членам його родини житлового будинку (а.с. 12 том1).

Листом № К-8-29850/119.08-39 від 04 грудня 2012 року ОСОБА_1 було відмовлено у наданні йому спірної земельної ділянки у власність для ведення садівництва та огородництва, у звязку з тим, що генеральним планом забудови м. Харкова не передбачено надання нових земельних ділянок під огородництво та для ведення садівництва на території міста, окрім вже існуючих садівничих товариств. Оскільки відповідно до п.3.39 Державних будівельних норм України будівництво нових дачних та садівницьких районів в межах міських населених пунктів не допускається (а.с. 13 том 1).

Рішенням Харківської міської ради 19 сесії 6 скликання від 26 вересня 2012 року № 842/12 ОСОБА_5 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею орієнтовно 0,0765 га по вул. Гвардійській, 46 в м. Харкові для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 33 том 2).

З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Гвардійській, 46 у Фрунзенському районі м. Харкова, виконаної ТОВ «Геокомплекс» вбачається, що відповідно до Генерального плану міста Харкова до 2026 року ділянка розташована в зоні садибної житлової забудови, на час розробки проекту відведена земельна ділянка вільна від забудови та інженерних мереж (а.с. 27-63 том 2).

Рішенням 24 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 1152/13 від 22 травня 2013 року земельна ділянка площею 0,0765 га по вул. Гвардійській, 46 в м. Харкові була передана третій особі ОСОБА_5 у власність. (а.с. 17 том 1).

Право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_5 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_5 земельної ділянки по вул. Гвардійській, 46 у м. Харкові, вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до Харківської міської ради з заявою про отримання дозволу на розробку проекту відведення 13 серпня 2012 року, тобто, раніше ніж ОСОБА_1

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

При розгляді справи як в суді першої, так і апеляційної інстанції позивач не надав доказів, що він має право на користування частиною земельної ділянки площею 0,0350 га по вул. Гвардійській, 46 в місті Харові, яка входить до складу земельної ділянки площею 0,0765 га, наданої ОСОБА_5

Згідно з ч.3 ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За змістом ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже, ОСОБА_1 таких доказів при розгляді справи надано не було.

Його посилання на ті обставини, що він захопив цю земельну ділянку самовільно та відкрито користувався нею протягом 30 років не є правовою підставою визнання його права на надання та приватизацію цієї земельної ділянки переважним, оскільки діючим законодавством це не передбачено.

Крім того, як уже зазначалося колегією суддів, із заявою щодо виділення цієї земельної ділянки йому в користування ОСОБА_1 звернувся після надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки № 46 по вул. Гвардійській, в місті Харкові, в склад якої входять 0,0350 га, на які претендує позивач, для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_5

Отже, позивачем не надано доказів, що оскаржуване ним рішення 24 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 22 травня 2013 року № 1152/13 порушує його права.

Доводи ОСОБА_1 про те, що частина земельної ділянки, що передана у власність ОСОБА_5, знаходиться у користуванні ОСОБА_9, також не можуть бути визнані підставами для скасування рішення суду.

ОСОБА_9 рішення суду не оскаржує, довіреності ОСОБА_1 на представлення її інтересів не надавала, у звязку з чим колегія суддів не перевіряє рішення суду першої інстанції в частині порушення інтересів останньої.

Крім того, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів у підтвердження викладених обставин.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що була порушена процедура розробки проекту відводу земельної ділянки, виділеної ОСОБА_5, і її узгодження, передбачене Законом України «Про державний земельний кадастр».

Оскільки наведені позивачем доводи не свідчать про те, що викладені ним недоліки процедури розробки проекту відводу земельної ділянки порушують його право користування земельною ділянкою площею 0,0620 га, яка закріплена за житловим будинком, переданим йому та членам його сімї по приватизації на праві спільної сумісної власності, то вони також не є правовою підставою для скасування судового рішення.

Посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що ним як користувачем земельної ділянки № 42 по вул. Гвардійській, 42 не було надано згоди на встановлення меж земельної ділянки, виділеної ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки із матеріалів справи вбачається, що межі цієї земельної ділянки були встановлені.

При встановленні меж земельної ділянки була отримана згода користувачів суміжних земельних ділянок ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (а.с. 70 том 2).

Факт відмови узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_1, при відсутності порушення його прав користування земельною ділянкою, закріпленою за належним йому на праві спільної сумісної власності будинку 42 по вул. Гвардійській в м.Харкові, не є правовою підставою для скасування рішення Харківської міської ради про надання земельної ділянки.

Крім того, в уточнених позовних вимогах позивач просив суд скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Харків, вул. Гвардійська 46, за ОСОБА_5, зобовязати його демонтувати встановлені ним паркани навколо спірної земельної ділянки, проте, ОСОБА_5 не був залучений до участі у справі в якості відповідача.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції не вправі ухвалювати рішення щодо особи, яка не є стороною у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, зазначеним доводам надана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що правові підставі для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_13