Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/186/17-ц Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 54 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Микитюк О.Ю., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №287/186/17-ц за позовом ОСОБА_2 до Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року, яке ухвалене суддею Стратович О.В. в м.Олевськ

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просив скасувати наказ № 17-ОС від 25.04.2017 р. ПЗРС державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про звільнення його з роботи за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді головного фахівця - лікаря ветеринарної медицини Житомирського ПДВСКП на пункті пропуску «Майдан Копищанський» з 25.04.2017 р.; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.04.2017 р. по час фактичного поновлення на роботі; стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що без його згоди та відповідного наказу відбулося переведення на інше місце роботи, а саме: з пункту пропуску «Майдан Копищанський» в Олевському районі на прикордонний інспекційний пост «Коростень» в м. Коростень, чим і пояснюється його відсутність на робочому місці в певний період часу.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю за безпідставністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовільнити його позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування скарги, зокрема, зазначив, що суд безпідставно проігнорував вимоги статті 32 КЗпП України, відповідно до яких переведення на роботу в іншу місцевість повинно відбуватись лише за згодою працівника. Крім того, суд не врахував, що для нього, як для працівника відбулись істотні зміни трудового договору.

Представник відповідача Анеляк Н.М. проти апеляційної скарги заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Олевського районного суду Житомирської області залишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги і просили скасувати рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт незаконного звільнення, а дії відповідача по звільненню ОСОБА_2 не порушують його прав як працівника, тому підстав для поновлення позивача на роботі немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі, відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до наказу №23-к від 21.03.2008 р. був прийнятий на роботу у структурний підрозділ Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті - Житомирський ПДВСКН на посаду лікаря ветеринарної медицини (а.с.163).

Наказом № 8-ос від 02.03.2009 р. був переведений на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини Житомирського ПДВСКН (а.с.164) та наказом № 43-ос від 01.09.2001р. переведений на посаду головного фахівця-лікаря ветеринарної медицини Житомирського ПДВСКН (а.с.165).

Згідно посадової інструкції, головний фахівець-лікар ветеринарної медицини здійснює державний ветеринарний контроль у зоні діяльності пункту. Головний фахівець-лікар ветеринарної медицини, відповідно до посадової інструкції, повинен знати структуру Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті і відповідно зону діяльності структурного підрозділу у якому працює.

Відповідно до графіка робочого часу на квітень місяць 2017 року, який був затверджений наказом Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті №15 від 03.03.2017 р. позивач ОСОБА_2 мав виконувати свої посадові обов'язки на прикордонному інспекційному посту «Коростень». Із зазначеним графіком робочого часу був ознайомлений під особистий підпис 28.02.2017 р. (а.с.22-24).

03.04.2017 р. позивач до виконання своїх посадових обов'язків на прикордонному інспекційному посту «Коростень» не приступив, не з'явився на міжнародному автомобільному пункті пропуску «Майдан- Копищанський» і був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, про що свідчить акт про відсутність на роботі та доповідна записка від 04.04.2017 р. за № 19 безпосереднього керівника - начальника Житомирський ПДВСКН Харченка В.К.

З 04.04.2017 р. по 08.04.2017 р. позивач перебував на лікарняному, про що свідчить листок непрацездатності від 04.04.2017 р. серія АГД № 996071 КЗ Олевського районного центру первинної медично-санітарної допомоги.

Відповідно до листка непрацездатності позивач повинен був приступити до роботи з 09.04.2017 р. однак ні 10.04.2017 р., ні 11.04.2017р. на роботу не вийшов.

Наказом начальника служби Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті № 28 від 11.04.2017 р. було створено комісію з перевірки порушення позивачем трудової дисципліни (а.с.45 ).

12.04.2017р. комісія на прикордонний інспекційному посту «Коростень» виявила факт відсутності позивача на роботі, про що було складено відповідний акт ( а.с.33 ) .

Факти відсутності на роботі позивача зафіксовані доповідними записками начальника Житомирського ПДВСКН Харченка В.К. від 12.04.2017 р., 18.04.2017 р. №25, 24.04.2017 р. та № 26, 25.04.2017 р. №27 (а.с.30,34,37,42).

Факти неявки позивача з 10.04.2017 р. по 14.04.2017 р., з 18.04.2017 р. по 21.04.2017 р., 24.04.2017р. та 25.04.2017р. знайшли своє підтвердження в актах відсутності на роботі, які були складені працівниками Житомирського ПДВСКН (а.с.29,31,32,33,35,36,38,79,40,41,43,44).

18.04.2017 р. позивачу було направлено лист за № 147 з проханням надати письмові пояснення про відсутність на роботі.

20.04.2017 р. позивач надіслав письмове повідомлення про те, що він не з'являється на роботі, так як чекає на наказ про його переміщення.

Відповідно до акту № 1 від 20.04.2017 р. ОСОБА_2 відмовився надати письмові пояснення щодо своєї відсутності на роботі 03.04.17 р. з 10.04.17 р. по 14.04.17 р. та з 18.04.17 по 20.04.17 р.

20.04.2017 р. за №1 Профспілковим комітетом Первинної Профспілкової організації Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті надано згоду на звільнення ОСОБА_2 відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з наданням гарантій і компенсацій, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до наказу № 17-ос від 25.04.2017 р. начальника служби Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади головного фахівця - лікаря ветеринарної медицини Житомирського ПДВСКН з 25.04.2017 р. за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.166).

Згідно ст. 139 КЗпП України - працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці.

Таким чином, встановивши, що позивач був відсутній на роботі 03.04.2017 року, з 10.04.2017 року по 14.04.2017 року, з 18.04.2018 року по 21.04.2017 року, 24.04.2017 року та 25.04.2017 року без поважних причин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для його звільнення за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України через невиконання покладених на нього трудових обов'язків, передбачених КЗпП України та посадовою Інструкцією, виклавши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги в частині незаконного переведення позивача на іншу роботу та зміну роботодавцем істотних умов праці є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно ст. 32 ч.1, 2 КЗпП України - переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Відповідно до Положення про пункт державного ветеринарного контролю на державному кордоні та транспорті, що затвердженого Наказом Державного департаменту ветеринарної медицини № 18 від 19.07.1999 , зареєстрованого в МЮ України 03.08.1999 за № 520/3813 працівник пункту - спеціаліст ветеринарної медицини є державним інспектором ветеринарної медицини зони обслуговування.

Зоною обслуговування Житомирського ПДВСКН , відповідно затвердженого переліку структурних підрозділів (наказ Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 14.02.2014р. за № 284) є Житомирський, Коростишівський, Брусиловський, Попільнянський, Ружинський, Андрушівський, Бердичівський, Чуднівський, Любарський, Романівський, Баранівський, Новоград-Волинський, Олевський, Ємільчинецький, Лугинський, Коростенський, Малинський, Радомишльський, Черняхівський, Володарськ-Волинський, Червоноармійський райони Житомирської області (а.с.73).

Прикордонний інспекційний пост «Коростень» та міжнародний автомобільний пункт пропуску «Майдан-Копищанський» є ділянками, де проводиться державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що переміщення позивача на інший пост в межах Житомирського пункту державного ветеринарного-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті зі збереженням істотних умов праці є саме переміщенням, а не переведенням і така дія роботодавця не потребувала згоди позивача, відповідно до ч.2 ст. 32 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, оскільки дії відповідача по переміщенню ОСОБА_2 є цілком законними.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 липня 2018 року.

Головуючий: Судді: