Справа № 723/2654/15-ц
Провадження № 2/723/1858/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ПАТ « Дельта Банк » до ОСОБА_1 третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, посилаючись на наступне.

07 липня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 004/0706/12-007 (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 10 000,00 Євро з розрахунку 13,00 % річних за користування кредитом на строк з 07.07.2006 року по 06.11.2011 року.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_3Г.).

Таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус Нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обовязків Нового Кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору .

Відповідно до п. 3.1. Договору, позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом, щомісяця, через касу Банку згідно додатку №1, що є невідємною частиною даного договору.

Згідно п. 3.2. Договору, проценти за користування Кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором кредиту № 004/0706/12-007 від 07.07.2006 року іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 004/0706/12-007-2-1 від 07.07.2006 року передав в іпотеку нерухоме майно:

будинок, загальною площею 86,10 кв.м., житловою 63,30 кв.м., що знаходиться за адресою : Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Нижні Петрівці, вул. Молодіжна, під номером 13, та належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Нижньопетрвської сільської ради 06 липня 2006 року;

земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою : Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Нижні Петрівці та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 642845;

земельну ділянку, площею 0,5136 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована : Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Нижні Петрівці та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 642846.

Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 300 095,33 грн., з яких: тіло кредиту - 229 300,44 грн.; відсотки - 70 794,89 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просить винести рішення, яким у рахунок погашення заборгованості у сумі 300095.33гривень звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_1, а саме: на будинок, що знаходиться за адресою : Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Нижні Петрівці, вул. Молодіжна, під номером 13; земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Нижні Петрівці. Належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 642845; земельну ділянку, площею 0,5136 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована : Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Нижні Петрівці. Належить на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 642846. Визнати за позивачем право власності на будинок та земельні ділянки. Стягнути з відповідачки судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій справу просить розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання, не зявилася її представник надав суду клопотання у якому просить розглядати справу за їх відсутності, позов не визнають та просять відмовити у його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наданих суду матеріалів справи та винести рішення.

Судом встановлено, що 07 липня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 004/0706/12-007 (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 10 000,00 Євро з розрахунку 13,00 % річних за користування кредитом на строк з 07.07.2006 року по 06.11.2011 року.

29 квітня 2010р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області актовий запис №32 ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_2.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_3Г.).

Таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус Нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обовязків Нового Кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору .

Відповідно до п. 3.1. Договору, позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом, щомісяця, через касу Банку згідно додатку №1, що є невідємною частиною даного договору.

Згідно п. 3.2. Договору, проценти за користування Кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором кредиту № 004/0706/12-007 від 07.07.2006 року іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 004/0706/12-007-2-1 від 07.07.2006 року передав в іпотеку нерухоме майно:

будинок, загальною площею 86,10 кв.м., житловою 63,30 кв.м., що знаходиться за адресою : Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Нижні Петрівці, вул. Молодіжна, під номером 13, та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Нижньопетрвської сільської ради 06 липня 2006 року;

земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою : Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Нижні Петрівці та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 642845;

земельну ділянку, площею 0,5136 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Нижні Петрівці та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 642846.

Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 300 095,33 грн., з яких: тіло кредиту - 229 300,44 грн.; відсотки - 70 794,89 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі дост.36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 38, 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.04.2012 року, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способи позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно достатті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першоїстатті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

У правовій позиції Верховного суду України у справі № 6-1851цс15, зазначається, що частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Як видно зі справи позивач не реалізував передбаченого договором способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом, зокрема, укладення договору про задоволення вимог іпотеко держателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання.

З огляду на викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Товариство не позбавлено права звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону.

На підставі Закону України «Про Іпотеку», ст.ст. 321,386,391,509,526,530,536,575,589,610,612,625,629,638, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,237,263-265 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства « Дельта Банк » до ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2018року.

СУДДЯ: