Справа № 204/9549/18
Провадження № 2-з/204/144/18
УХВАЛА

іменем України

28 грудня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, за якою просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на предмет іпотеки квартиру №12, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд.44а та накладення заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки квартири №12, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд.44а, на підставі договору іпотеки від 03 листопада 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зокрема: набуття предмета іпотеки у власність в порядку, визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; предявлення договору іпотеки до стягнення в примусовому порядку, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі вчинення виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172.

Заява обґрунтовується тим, що вона отримала письмову вимогу від відповідача про усунення порушення зобовязань за договором позики, в якій йдеться про те, що вона винна відповідачу грошові кошти у розмірі 1262345,60 грн. також позивач попереджена, що у разі неповернення даної суми відповідач буде задовольняти свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто квартири №12, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд.44а. та/або в інший спосіб визначений Законом України «Про іпотеку». На даний час зазначена квартира є її єдиним житлом, в якому вона наразі проживає, а отже існує реальна загроза, що невжиття термінових заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. За п. 7 цієї ж постанови, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Суд виходить з того, що позивач жодним чином не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Наведене, з урахуванням вимог щодо диспозитивності цивільного процесу, унеможливлює перевірку судом такого обґрунтування та здійснення обґрунтованого припущення щодо існування реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За таких обставин, заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 151, ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: