Справа № 369/7108/17
Провадження № 2/369/219/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25.06.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Ковриженко М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, заборгованості по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, заборгованості по сплаті аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 у період з 26 листопада 1993 року по 13 серпня 2015 року.

Шлюб між ними був розірваний згідно рішення суду від 13 серпня 2015 року.

Від шлюбу вони мають двох дітей дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2015 року з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожитковому мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 березня 2015 року.

Згідно довідки-розрахунку Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби загальна сума боргу ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01 лютого 2017 року становить 21 727 грн. 35 коп..

Звертаючись з позовом до суду позивачка зазначила, що ОСОБА_2 систематично ухиляється від сплати аліментів, не опікується дочкою та не надає кошти на навчання і розвиток дитини.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти щомісячно на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн., з послідуючою індексацією згідно чинного законодавства; стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в повному обсязі заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилась станом на 01.07.2017 року у розмірі 24 000 грн..

В подальшому позивач ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, посилаючись на те, що на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення аліментів, 23 грудня 2015 року судом був виданий виконавчий лист, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 березня 2015 року.

10 серпня 2015 року ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 48552519.

Позивач зазначила, що за вимогою державного виконавця починаючи з березня 2015 року ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти у розмірі 350-400-600 грн., що є 1/3 частини його заробітної плати, які не покривають навіть 10 частини щомісячних витрат, які вона самостійно оплачує.

Понесені нею витрати на утримання дитини за червень 2017 року становлять 7 680,18 грн., за липень 2017 року 8 108,90 грн.; за серпень 2017 року 8536,53 грн., за вересень 2017 року 7 952,08 грн., за жовтень 2017 року 9 002,22 грн., за листопад 2017 року 8 307,61 грн., за грудень 2017 року 8 750,42 грн., за січень 2018 року 7 993,74 грн..

Всього витрачено за 7 місяців 66 304,68 грн., що в місяць складає 9 472,09 грн..

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 є засновником ТОВ «Віват «Медіа», статутний капітал якого становить 46 000 грн., частка ОСОБА_2 в ньому становить 23 000 грн.; обслуговуючий кооператив «Вишнівська житлово-будівельна компанія», ПП «Союз «ОСОБА_2» статутний капітал якого складає 2000 грн., частка в статутному капіталі становить 100 %. Відповідно до переліку земельних ділянок, на які встановлюється за договором платний особистий земельний сервітут «Союз «ОСОБА_2» користується земельними ділянками, на яких розміщені торгівельні павільйони, від яких отримується прибуток, ТОВ «БК АРТСЕРВІС» статутний капітал якого становить 46 000 грн., частка ОСОБА_2 становить 50 %.

Також ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Калинівка, вул. Лісова, 20, транспортний засіб «Volkswagen Touareg R5TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1. ОСОБА_2 також зі своєю родиною час від часу відпочиває за кордоном.

Після відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Києво-Святошинського районного суду від 10 серпня 2015 року по справі 369/2270/16-ц на підставі виконавчого листа, утримання із заробітної плати ОСОБА_2 здійснював виконавчий комітет Вишневої міської ради, що підтверджується звітом про здійснення відрахування та виплати за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 12 965,51 грн..

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника від 29 березня 2016 року, роботодавець ОСОБА_2 зобовязаний проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, початкових аліментів та 20 % до повного погашення боргу в сумі 15 289,46 грн.. Також у даній постанові зазначений розрахунковий рахунок.

Постанова про звернення стягнення про заробітну плату винесена 29 березня 2016 року та відправлена до ПП «Союз «ОСОБА_2» 29 березня 2016 року, тобто ПП «Союз «ОСОБА_2» отримало вказану постанову у квітні 2016 року, що стало підставою для законного утримання аліментів із заробітної плати.

ПП «Союз «ОСОБА_2» надало до державного виконавця довідку, відповідно до якої нібито здійснювало безпідставне утримання з ОСОБА_2 аліментів на рахунок стягувача з грудня 2015 року без оригіналу виконавчого листа або оригіналу постанови про звернення стягнення на заробітну плату. Однак як зазначила позивач у позовній заяві вказана інформація не відповідає дійсності та є недостовірною.

Після отримання у квітні 2016 року постанови про звернення стягнення на заробітну плату ПП «Союз «ОСОБА_2» всупереч вимогам державного виконавця порушувало строки та розмір щомісячних платежів по виплаті аліментів, ти самим зменшивши розмір виплат по заборгованості по аліментам.

ОСОБА_2 зобовязаний був щомісячно сплачувати 1/3 частину доходів, але не менше мінімальної суми аліментів у розмірах, які передбачені згідно чинного законодавства.

Розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року становить 1255,29 грн., сума заборгованості по сплаті 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року становить 3495,23 грн., розмір неустойки (пені) за не сплачено сплачені аліменти за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року та 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 13 грудня 2017 року становить 1 454,82 грн..

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника від 29 березня 2016 року, яка була направлена до ПП «Союз «ОСОБА_2» роботодавець боржника зобовязаний був проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу) у розмірі 20 % до повного погашення боргу у сумі 15 289,46 грн..

Оскільки після отримання постанови державного виконавця ПП «Союз «ОСОБА_2» за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року сплатило лише 5742,09 грн., станом на 01 січня 2018 року сума боргу по аліментам, яка утворилась станом на 20 лютого 2016 року становить 9547,37 грн. та підлягає стягненню з боржника.

За період з 2012 року по лютий 2018 року на лікування дитини було витрачено грошові кошти в розмірі 5 216 грн., однак ОСОБА_2 відмовився компенсувати 50 % вказаних витрат у відповідності до вимог ст. 185 СК України. На лікування дитини було витрачено 2 580 грн. за відвідування стоматологічної клініки «Дент Універсал» та консультація 100 грн.; консультація та лікування у гастроентеролога 859 грн., лор-лікування 569 грн., УЗД жкт 280 грн., консультація дерматолога 228 грн., консультація ортопеда та замовлення устілок 600 грн..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила змінити встановлений Києво-Святошинським районним судом Київської області від 10 серпня 2015 року по справі № 369/2270/16-ц розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 4 500 грн. щомісячно з наступною індексацією, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 1255,29 грн., заборгованість по сплаті 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 3495,23 грн., неустойку (пеню) за несплачено сплачені аліменти за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року та 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 1 454,82 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь залишок боргу по аліментам, який утворився станом на 20 лютого 2016 року у розмірі 9 547,37 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину вартості додаткових витрат, понесених нею лікування дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 2 608 грн. та понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 26 листопада 1993 року по 13 серпня 2015 року.

В шлюбі в них народились діти: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1О до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/3 частки частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 березня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 листопада 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2015 року залишено без змін.

23 грудня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист № 369/2270/15-ц, який був предявлений до виконання до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції.

Ухвалюючи рішення від 10 серпня 2015 року, суд виходив з того, що при визначенні розміру стягуваних аліментів відповідач має постійний заробіток, дочка ОСОБА_6 проживає разом з батьком, продовжує навчання, перебуває на утриманні відповідача, інших неповнолітніх дітей або осіб, які перебувають на його утриманні, судом не встановлено.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення ст. 192 СК України дають підстави для висновку про те, що при зверненні до суду з позовом про збільшення розміру аліментів позивач має на підставі належних і допустимих доказів довести, що її матеріальний стан та /або стан здоров'я погіршився, або що матеріальний стан та/або стан здоров'я відповідача покращився настільки, що це б давало суду підстави для відповідного збільшення розміру раніше стягнутих аліментів.

Звертаючись з позовом до суду позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що їй відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 є засновником ТОВ «Віват «Медіа», статутний капітал якого складає 46 000 грн., частка ОСОБА_2 в ньому становить 23 000 грн.; обслуговуючий кооператив «Вишнівська житлово-будівельна компанія», ПП «Союз «ОСОБА_2» статутний капітал ОСОБА_2 в ньому складає 2000 грн., частка в статутному капіталі становить 100 %. Відповідно до переліку земельних ділянок, на які встановлюється за договором платний особистий земельний сервітут «Союз «ОСОБА_2» користується земельними ділянками, на яких розміщені торгівельні павільйони, від яких отримується прибуток, ТОВ «БК АРТСЕРВІС» статутний капітал якого становить 46 000 грн., частка ОСОБА_2 становить 50 %. ОСОБА_2 також на праві власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Калинівка, вул. Лісова, 20, транспортний засіб «Volkswagen Touareg R5TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1. ОСОБА_2 також зі своєю родиною час від часу відпочиває за кордоном.

Однак доводи позивача не свідчать про збільшення розміру доходів відповідача та можливість сплати ним аліментів у розмірі 4 500 грн. щомісячно. Твердження позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 спроможний сплачувати вказаний розмір аліментів, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 4500 грн. щомісячно і до виповнення дитиною повноліття, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, з яких розрахунків вона виходила, встановлюючи вказаний розмір аліментів.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що підставою для збільшення розміру аліментів є критичний економічний стан країни та девальвація гривні, збільшення вартості продуктів харчування, вартість дитячих речей та особистого вжитку, у звязку з чим її щомісячні витрати на забезпечення дочки збільшилися, суд оцінює критично, оскільки надані до позовної заяви копії квитанцій не підтверджують того, що понесені витрати на придбання продуктів і товарів спожиті виключно дитиною.

За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про збільшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 4 500 грн. щомісячно на утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2015 року був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 березня 2015 року.

Виданий 23 грудня 2015 року виконавчий лист був предявлений до примусового виконання до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

27 серпня 2015 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 369/2270/15-ц з примусового виконання виконавчого листа № 369/2270/15-ц.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має постійне місце роботи ПП «Союз «ОСОБА_2».

З листа, який був наданий Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області Управління державної виконавчої служби від 05 грудня 2017 року, яка була надана на імя ОСОБА_1, вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП № 48552519 з примусового виконання виконавчого листа № 369/2270/15-ц від 20 серпня 2015 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5Ф на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

27 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома.

14 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Копію постанови направлено для виконання до виконавчого комітету Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

29 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Копію постанови направлено для виконання ПП «Союз «ОСОБА_2» для виконання.

21 вересня 2017 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, про що складено довідку-розрахунок, згідно якої борг станом на 21 вересня 2017 року становить 24 082,57 грн. (заборгованість нараховано згідно середньомісячної заробітної плати по Києво-Святошинському районі Київської області).

15 листопада 2017 року до відділу боржником надано квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_1 на загальну суму 3 500 грн..

15 листопада 2017 року до відділу надійшли листи виконавчого комітету Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області та ПП «Союз «ОСОБА_2» щодо здійснення відрахувань із заробітної плати боржника.

16 листопада 2017 року державним виконавцем повторно здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, про що складено довідку-розрахунок, згідно якої станом на 01 листопада 2017 року заборгованість відсутня, переплата по аліментам становить 13 605,85 грн..

Згідно наявної в матеріалах справи довідки ПП «Союз «ОСОБА_2» № 1/11 від 04 листопада 2017 року, яка видана на імя ОСОБА_2 вбачається, що він дійсно працює юристом ПП «Союз «ОСОБА_2» з 01 грудня 2015 року і по теперішній час. За період з 01 грудня 2015 року по 30 жовтня 2017 року перераховано аліменти та 15 % заборгованості по оплаті аліментів на користь ОСОБА_1 в загальній сумі 21 159,31 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є субєктом підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності, видане 26 липня 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області.

Рішенням власника № 2 ПП «Союз «ОСОБА_2» від 13 липня 2002 року призначено директором ПП «Союз «ОСОБА_2» з усіма повноваженнями згідно Статуту ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_7 від 14 вересня 2015 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_2, після відрахування податків до виплати боржнику в розмірі 1/3 частина початкових аліментів та 15 % до повного погашення боргу за період з 01.03.2015 року, який бухгалтеру слід нарахувати відповідно до отриманої заробітної плати на час надходження постанови.

Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_7 від 29 березня 2016 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_2, після відрахування податків до виплати боржнику в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, початкових аліментів та 20 % до повного погашення боргу в сумі 15 289,46 грн., який утворився станом на 29 лютого 2016 року.

Згідно довідки-розрахунку Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області № 48552519 від 04 квітня 2018 року відповідно до листа Вишнівської міської ради від 15 листопада 2017 року за вих. № 3/02-2462 залишок заборгованості станом на 12 листопада 2015 року складає 9746,80 грн.. Згідно листа ПП «Союз «ОСОБА_2» заборгованість сплачено в розмірі 21 159 грн. 31 коп.. Станом на 01 березня 2018 року заборгованість по виконавчому листу № 369/2270/15-ц від 20 серпня 2015 року, виданого Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, відсутня.

В довідці Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби від 14 травня 2018 року АСВП № 48552519 вказано про те, що даною довідкою підтверджується факт про те, що станом на 14 травня 2018 року у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 369/2270/15-ц, виданого 20 серпня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Відповідно до положень ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що згідно ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, у зв'язку із періодичним характером аліментного зобовязання та необхідністю його щомісячного виконання, при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З урахуванням наведеного та у відповідності до вимог ст. 196 СК України позивач ОСОБА_1 має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає по сплаті аліментів на утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду, тобто 05 липня 2017 року, за відповідачем ОСОБА_2 згідно довідки-розрахунку від 29 березня 2016 року рахувалась заборгованість станом на 29 березня 2016 року, яка становила 15 279,46 грн.. Загальна сума боргу станом на 01 лютого складала 21 727,35 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою-розрахунком № 2086/2 від 17.02.2017 року, видана старшим державним виконавцем Чубаревим О.О.

Також в матеріалах справи міститься довідка начальника відділу Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_9 від 14 травня 2018 року АСВП № 48552519, в якій зазначено, що станом на 14 травня 2018 року у боржника ОСОБА_2 відсутня заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 369/2270/15-ц, виданого 20 серпня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Однак, слід зазначити, що оскільки на час звернення позивача ОСОБА_1 з позовом до суду у відповідача ОСОБА_2 була наявна заборгованість, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 3 495,23 грн., та неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року та 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 1 454,82 грн.

Разом з тим суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 здійснював виплату аліментів згідно постанови державного виконавця від 14 вересня 2015 року та здійснював виплату аліментів у розмірі 1/3 частини початкових аліментів та 15 % до повного погашення боргу, однак державним виконавцем було винесено також постанову від 29 березня 2016 року - звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_2, після відрахування податків до виплати боржнику в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, початкових аліментів та 20 %.

З наявної в матеріалах справи довідки ПП «Союз «ОСОБА_2» № 1/11 від 04 листопада 2017 року вбачається, що за період з 01 грудня 2015 року по 30 жовтня 2017 року перераховано аліменти та 15 % заборгованості по оплаті аліментів на користь ОСОБА_1 в загальній сумі 21 159,31 грн..

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по сплаті 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 3 495,23 грн. та неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року та 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 1 454,82 грн.

В решті заявлених вимог про стягнення заборгованості по аліментам суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У пункті18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв'язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Звертаючись з позовом до суду позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину понесених нею витрат на лікування дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 2 608 грн.

Дослідивши письмові докази та вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 2 608 грн., які позивач понесла на лікування дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з ОСОБА_2 у розмірі 1 409 грн. 60 коп. в дохід держави.

Керуючись п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», 180, 182, 183, 185, 192, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 2 608 грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, заборгованість по сплаті 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 3 495,23 грн. та неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року та 20 % боргу за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 1 454,82 грн..

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 640 грн. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Повне рішення складено 09 липня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.