Справа № 199/1496/18
(2/199/1424/18)
31 травня 2018 року
справа №199/1496/18
провадження № 2/199/1424/18
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.
за участю секретаря Терентієвої Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна,
У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, де третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна.
В обґрунтування позову посилаючись на те, що позивач користувалася автомобілем «Шкода Феліція», 1998 року випуску, колір вишнева перлина, реєстраційний номер НОМЕР_1. В грудні 2017 року під час оформлення купівлі-продажу вказаного автомобіля, позивач дізналася від нотаріуса, що на транспортний засіб накладено арешт. В подальшому, із відповіді Територіального СЦ МВС, на свій запит, вона дізналася, що арешт накладено постановою державного виконавця Заводського ВДВС м. Дніпродзержинська, реєстраційний номер обтяження 9321 від 13.12.2009.
Оскільки позивач весь час с 2009 року за довіреністю наданою ОСОБА_2 користувалася вищезазначеним автомобілем, довіреністю їй надано право розпорядження, відсутністю на виконанні виконавчого листа, просила зняти арешт з рухомого майна, яке належить ОСОБА_2, з автомобіля «Шкода Феліція», 1998 року випуску, колір вишнева перлина, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов TMBEEA613W0900478, накладений на підставі постанови б/н державним виконавцем Заводського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції 12.11.2009.
Ухвалою суду від 23 березня 2018 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 07 травня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 31 травня 2018 року.
31 травня 2018 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду.
В судове засідання представником позивача адвокатом ОСОБА_3 надано заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить оголошення на сайті суду, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Заводського відділу державної виконавчої служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суду надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства.
Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суду надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
29.01.2018 представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо підстав арешту автомобіля «Шкода Феліція», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Відповіддю Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.02.2018 за №17/3417 позивачу запропоновано з питанням зняття арешту з майна звернутися до суду, оскільки строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. На час звернення до виконавчої служби у відділі відсутні відомості про причини накладення арешту.
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
Згідно п. 41 постанови КМ України від 07.09.1998 за №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів: забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця.
За приписами ч.1 та п.3 ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5.
Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, наразі на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції не перебуває відкритих виконавчих проваджень боржником по яким є ОСОБА_2
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.
Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна боржника ОСОБА_2 відсутні, виконавчий лист на виконанні відсутній, необхідність забезпечення виконання рішення (наказу) суду шляхом накладення арешту відпала, а дія арешту порушує права позивача, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем у вигляд зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтований та передбачений законом.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, клопотання позивача віднести сплату судового збору на її рахунок, суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд, -
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення буде складено 08 червня 2018 року.
Суддя О.Б.Подорець