Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/781/18

номер провадження 2/695/686/18

18 вересня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Біленко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Свій позов мотивує тим, що 19.05.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № CSXRF313491484, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 5 283,66 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.06.2015р.

Крім того, відповідно до укладеного договору № б/н від 03.05.2012р. ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

08.11.2014 позичальник ОСОБА_4 померла. Спадкоємцем майна померлої є її чоловік ОСОБА_3, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 28.01.2017р. позивачем до Золотоніської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора. 10.02.2017 позивачем було отримано відповідь Золотоніської державної нотаріальної контори. 02.03.2017 до спадкоємця ОСОБА_5 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, які відповідачем виконані не були.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 03.05.2012 становить 5 280,65 грн., яка складається з наступного:

- 2 000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 3 280,65 грн. - заборгованість за відсотками.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № CSXRF313491484 від 19.05.2012 становить 11 061,92 грн., яка складається з наступного:

- 5 283,66 грн. - заборгованість за кредитом;

- 6,01 грн. - заборгованість за відсотками;

- 665,73 грн. заборгованість з комісії;

- 5 106,52грн. заборгованість з пені.

Просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 5 280,65 грн. за кредитним договором № б/н від 03.05.2012, заборгованість у розмірі 16 342,57 грн. за кредитним договором № CSXRF313491484 від 19.05.2012р. та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

Судом встановлено, що 27.11.2016р. відповідач ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 21.06.2018р. позовну заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" прийнято до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження. Даною ухвалою замінено відповідача ОСОБА_3, померлого 27.11.2016р. на його спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 21.06.2018 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та розяснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду 17.07.2018р. надійшов відзив на позовну заяву, де вона заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав відсутності документів, що підтверджують наявність боргу ОСОБА_6 перед банком, оскільки не підтверджений факт отримання кредитних коштів; пропуску строків загальної та спеціальної позовної давності. Крім того, кредитор предявив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, з порушенням строків, встановлених ст.. 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що при оформленні кредиту боржником ОСОБА_4 було підписано заяву на отримання кредиту, якою підтверджується, що позичальник ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам, що банком надана повна інформація про умови кредитування. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним і Банком кредитний договір. Підписавши договір, позичальник також зобов'язався виконувати умови, що містяться в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_7 та Договорі банківського обслуговування в цілому. Таким чином, кредитні договори оформлені належним чином, з дотриманням письмової форми та з узгодженням пунктів сторонами, тому заперечення відповідача є необгрунтованими. Зауважив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. До суду надана виписка по рахунку, яка містить інформацію про рух коштів відповідача - всі проведені операції. Виписка є первинним бухгалтерським документом та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Щодо пропуску строку предявлення вимоги до спадкоємців боржника зазначив, що норма ч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Одразу після того, як банку стало відомо про смерть позичальника на виконання вимог вищезазначеної норми закону, 28.01.2017 року була направлена претензія кредитора до Золотоніської державної нотаріальної контори. 10.02.2017 року позивачем було отримано відповідь Золотоніської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлої ОСОБА_4, який звернулвся із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_3. Тобто вимога про погашення заборгованості була предявлена до спадкоємця через нотаріуса, а отже АТ КБ "ПриватБанк" не пропущено строк пред'явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № CSXRF313491484, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 5 283,66 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.06.2015р.

Крім того, відповідно до укладеного договору № б/н від 03.05.2012р. ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 241233 від 11.11.2014р. вбачається, що ОСОБА_4 померла 08.11.2014р. (а.с.45)

28.01.2017р. позивачем до Золотоніської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора.

Листом №103/01-16 від 31.01.2017 Золотоніська районна державна нотаріальна контора повідомила позивач про те, що претензія кредитора отримана та повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої одержав її чоловік ОСОБА_3 (а.с.49).

02.03.2017 на адресу ОСОБА_3 позивачем було надіслано лист-претензію про сплату заборгованості за кредитними договорами, укладеними ОСОБА_4, а саме за кредитним договором № б/н від 03.05.2012 в розмірі 5 280,65 грн., та за кредитним договором № CSXRF313491484 від 19.05.2012 в розмірі 11 061,92 грн. (а.с. 50-52).

У поданій позовній заяві банк посилається на те, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті дружини та разом з майном успадкував і її кредитні зобов'язання.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 банк не повідомлявся про відкриття спадщини, отже у кредитора виникло право на пред'явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Позивачем суду не надано відомостей коли саме та з яких джерел йому стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_4, лише у відповіді на відзив зазначено, що одразу після того, як банку стало відомо про смерть позичальника, 28.01.2017р. була направлена претензія кредитора до Золотоніської державної нотаріальної контори (а.с. 100).

Із повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 10.09.2018р. вбачається, що ОСОБА_4 згідно кредитного договору № б/н від 03.05.2012р. отримала картку № 140346, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 03.2016р. (а.с. 117)

Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого банком, померлою ОСОБА_4 за життя не було здійснено жодного платежу, то саме з дати закінчення строку дії картки у кредитора виникло право на пред'явлення своїх вимог до спадкоємців, однак з позовом банк звернувся лише 19.03.2018 року.

Отже, фактично право вимоги виникло у позивача з березня 2016 року.

Таким чином, позивачем пропущено строк пред'явлення своїх вимог, у тому числі і позовних, до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України - спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Оскільки не передбачено продовження даних строків вони є присічними (преклюзивними), і відповідно недотримання цих строків, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 296000 від 02.12.2016р. вбачається, що ОСОБА_3 помер 27.11.2016р. (а.с.76)

Зважаючи на те, що претензію кредитора у березні 2017р. ОСОБА_3 отримати не міг, то, відповідно, у нього не виникло обов'язку особисто задовольняти вимоги кредитора.

Під час розгляду справи ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів предявлення вимоги до спадкоємців померлого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 1281 ЦК України та не надано доказів звернення банку з позовом про накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Поряд з вказаним суд також звертає увагу на те, що заміна відповідача на правонаступника відбулася на підставі ухвали від 21.06.2018 року, однак протягом часу розгляду справи позивачем не було надано суду жодних доказів того, що банк направляв будь-яку вимогу до спадкоємців померлого. Крім того, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються спадкоємцями ОСОБА_3, а не боржника ОСОБА_4, оскільки спадщину після смерті матері вони не приймали.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь позивача боргу за кредитом спадкодавця.

З урахуванням відмови в задоволенні позову, згідно до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 24 вересня 2018 року.