Провадження № 2/369/2566/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

за участю секретаря Головатюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даними позовом до ОСОБА_2 та Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області. Свої вимоги мотивував тим, що 02 листопада 2016 року за рішенням суду з ОСОБА_3 на його користь стягнено заборгованість в розмірі 257 000 грн. Після смерті останньої ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але потім ухилялась від отримання свідоцтва про право на спадщину. Тому судовим рішення ОСОБА_2 було зобовязано задоволити вимоги кредитора в межах спадкового майна. Вартість спадкового майна за оцінкою експерта становить 282 720 грн., яка не оскаржувалась боржником та продовжувала не виконувати рішення суду і неправомірним шляхом намагалась перереєструвати право власності на спадковий будинок. У подальшому ОСОБА_2 поселила в спадковий будинок квартирантів та отримує від них грошові кошти в розмірі 5000 грн., що за 10 років становить 600 000 грн., що є значно більшим за борг спадкодавця. Тобто відповідачка умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Вказав, що на підставі ст.ст.1297, 625, 536 ЦК України ОСОБА_2 є боржником, який прострочив виконання грошового зобовязання та має сплатити за весь час прострочення суму боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, а саме за період з жовтня 2014 року по 31 грудня 2016 року.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь з ОСОБА_2 інфляційні збитки в розмірі 461 664,42грн. та три відсотки річних в розмірі 13 849,93 грн., а разом 475 514,35 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

При розгляді справи ОСОБА_1 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 59-63). Мотивував також тим, що ОСОБА_2 ухиляється від сплати спадкового боргу, тому проіндексована вартість спадкового майна станом на 01 січня 2018 року складає 1 172 320,90 грн., що значно перевищує зазначену до стягнення суму в розмірі 218 537 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання судового рішення, щоб уникнути питання повернення боргу, тому його право є порушеним і він має право звертатись з вимогою до спадкоємців про погашення боргу. Вважає, що сума до стягнення може бути зменшена до 218 537 грн.

Остаточно просив суд на підставі ст.ст.536, 625 ЦК України, ст.49 ЦПК України, ч.27 постанови ВСУ від 30 травня 2008 року №7, ч.22, зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 218 537 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Не погоджуючись з поданим позовом ОСОБА_2 подала суду заперечення (а.с.15). Вказала, що дійсно вона є спадкоємицею боржника на суму 257 000 грн. За рішенням суду на ? частини домоволодіння накладено стягнення на майно спадкодавця в рахунок погашення вищевказаної суми боргу. На даний час триває процедура накладення даного стягнення та за заявою державного виконавця розглядається подання про зміну способу виконання судового рішення на визнання права власності на цю спадкову ? частину будинку. Всі ці обставини виключають можливість збільшення будь-якої суми боргу. Вважає необґрунтованим застосування позивачем ст.625 ЦК України, так як вона не є боржником, оскільки всі зобовязання були припинені зі смертю ОСОБА_3 Також вважає, що розрахунок заборгованості має робитись щомісячно, а не за рік, як вказав позивач. Просила відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив суд слухати справи в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позову та відзиву на позов, надані суду докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 23 квітня 1985 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 1210, ОСОБА_3 належить право власності на ? частину у спільному майні, набутому під час шлюбу, яке складається з ? частини житлового будинку, що знаходиться в м. Боярці Київської області по вул. Карла Маркса, 97А.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю Серії І-КВ № 061239 від 16 грудня 1997 року ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1989 га в м. Боярці по вул. К.Маркса, 97-а.

02 листопада 2006 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області було стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 257 000 грн.

16 лютого 2007 року по постанові державного виконавця ДВС у Києво-Святошинському районі було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2816/06, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 17 листопада 2006 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 257 000 грн. та накладено арешт на її майно.

У відповідності до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2009 року було у звязку зі смертю 17 лютого 2007 року ОСОБА_3 замінено її, як боржника, її правонаступником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 02 листопада 2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, а також покладено обовязок на ОСОБА_2 задоволити вимоги кредитора померлої ОСОБА_3 ОСОБА_1 повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Боярська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на будинок та земельну ділянку залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено та накладено стягнення на ? частину будинку загальною площею 62,3 кв.м, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,1989 га, які належали ОСОБА_3 на праві власності, в межах належної до виплати ОСОБА_1 грошової суми 257 000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За. ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Ст. 536 цього ж кодексу закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

На підставі вищевказаних норм, позивач просив суд стягнути інфляційні збитки при зверненні до суду в розмірі 475 514,35 грн., а потім (на підставі заяви про зменшення розміру позовних вимог) - 218 537 грн.

Разом з тим, позивач не вказав які саме зобовязальні відносини між ним та ОСОБА_2 існують. У даному випадку ОСОБА_2 як спадкоємець кредитора не є боржником та зобовязана сплатити кредитору лише суму, присуджену рішення суду і в межах спадкового майна на підставі ст.1282 ЦК України. Тому нарахування відсотків, інфляційних втрат на суму боргу спадкодавця, суд вважає необґрунтованим позивачем.

Крім того, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року заяву державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, заінтересовані особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, вреєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про зміну способу і порядку виконання рішення задоволено.

Змінено спосіб та порядок виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

У рахунок погашення боржником ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 боргу в розмірі 257 000 грн (двісті пятдесят сім тисяч грн.) за виконавчим листом №2-532/10 виданим 13 листопада 2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2006 року визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1989 га, яка розташована по вул. Хрещатик, 97 «А»-2, в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області, та на будинок №97 «А»-2 по вул. Хрещатик, 97 «А»-2, в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області площею 62,3 кв.м.

Дана ухвала на час розгляду справи перебувала на розгляді в апеляційній інстанції, про результати розгляду якої сторони суд не повідомляли.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тобто суд може захистити право не будь-яким способом, а таким, що передбачений законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, оскільки чинним законодавством не передбачено нарахування інфляційних втрат на суму боргу спадкодавця, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у вигляді стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат не узгоджується з положеннями ЦК України про спадкування.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2018 року.

Суддя