ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 390/57/17

провадження № 22-ц/781/1032/18

Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д.І.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів Письменного О.А., Чельник О.І.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року за позовом ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про визнання приватизації недійсною, скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Созонівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення перешкод в здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, з урахуванням уточнень позовних вимог, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Созонівської сільської ради Кіровоградського Кіровоградської області від 9 червня 2016 року № 27 про вселення до кімнати АДРЕСА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнання частково недійсним рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 12 серпня 2016 р. № 103-8/16 в частині надання дозволу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на приватизацію кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку, який знаходиться за адресою: 27602, АДРЕСА_2, у рівних частках; визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 24 від 22 серпня 2014 р., видане на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на кімнату НОМЕР_1, загальною площею 9,9 кв.м, у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 12 серпня 2016 р. № 103-8/16; виселення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з кімнати НОМЕР_1 гуртожитку, який знаходиться за адресою: 27602, АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення; скасування реєстраційного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №225 про право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини кімнати, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, номер запису про право власності 16023358 від 22.08.2016 року; скасування реєстраційного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №225 про право власності ОСОБА_5 на 1/2 частини кімнати, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, номер запису про право власності 16023374 від 22.08.2016 року; визнання недійсним рішення виконавчого комітету Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №24 від 09.06.2016 року «Про переведення нежитлового приміщення до категорії житлових».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що вона працювала у Державному підприємстві Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції, де 24.04.1980 року за наказом керівника вказаного підприємства їй надано в користування дві житлові кімнати, площею 16 кв.м. і 9 кв.м., а також допоміжне приміщення (комору), площею 9,9 кв.м, у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Вказаний гуртожиток 28.10.2003 року передано у комунальну власність Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, і з того часу гуртожиток перебуває на праві повного господарського відання сільської ради. 28.03.2007 року, на підставі рішення виконкому Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 02 від 31.01.2007 року, ОСОБА_2 на сім'ю у складі шести осіб: ОСОБА_2; її чоловік - ОСОБА_9; матір - ОСОБА_10; донька - ОСОБА_8; син - ОСОБА_7; малолітній онук - ОСОБА_11, видано ордер на право зайняття трьох кімнат, загальною площею 52,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2.

28.04.2010 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» проведено технічну інвентаризацію, за результатами якої встановлено, що допоміжне суміжне приміщення (комора) є складовою частиною приміщення, на яке ОСОБА_2 набула право користування відповідно до ордеру №7 від 28.03.2007 року.

Також, згідно технічного паспорта, виготовленого ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 04.07.2016 року, житлове приміщення (квартира) замовника ОСОБА_2 складається з трьох жилих кімнат площею 38,8 кв.м., та допоміжного приміщення (комори) площею 9,9 кв.м., загальна площа - 49,7 кв.м.

З часу вселення ОСОБА_2 разом із сім'єю постійно проживає у зазначених кімнатах гуртожитку, які є їх єдиним місцем проживання. Спірне приміщення - комора завжди утримувалося ОСОБА_2 та використовувалося як допоміжне приміщення.

З метою реалізації свого права на приватизацію на вказані вище кімнати ОСОБА_2 зверталась до Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, однак жодних рішень, розпоряджень чи належним чином оформленої відмови від сільської ради, як органу приватизації, їй не надано.

Проте, рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №103-8/16 від 12.08.2016 року надано дозвіл на приватизацію та оформлення права власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на допоміжне приміщення (комору), хоча позивач ОСОБА_2 не давала своєї згоди на вселення будь-кого в спірне приміщення. На підставі вказаного рішення, Созонівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області було видано ОСОБА_4 і ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на нерухоме майно від № 24 від 22.08.2014 року.

Позивач вважає, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 без достатніх правових підстав займають спірну кімнату. Спірне допоміжне приміщення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в установленому законом порядку не надавалося і відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вони не мали право на його приватизацію. Навпаки, право на приватизацію має ОСОБА_2, оскільки зверталася 09.09.2015 року з відповідною заявою до органу приватизації Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, але жодних рішень з вказаного приводу сільською радою не прийнято.

В лютому 2017 року ОСОБА_4, яка діє від свого імені та в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_5, подала зустрічний позов до ОСОБА_2, треті особи: Созонівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення їй перешкод в здійсненні права користування житловим приміщенням, а саме кімнатою НОМЕР_1, що розташована в гуртожитку по вул. Паркова, 9, с. Созонівка, Кіровоградського району, шляхом виселення ОСОБА_2 із вказаної кімнати.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №24 від 22.08.2014 року, є власниками вказаної кімнати в рівних частинах. ОСОБА_2 шляхом самоправного зайняття спірної кімнати створює їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, не надає доступу до приміщення кімнати, використовує його на власний розсуд.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року відмовлено у задоволенні первісного позову. Зустрічний позов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у здійсненні права користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, кім. 6а, шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із вказаної кімнати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалити нове рішення про задоволення її позову та визнання недійсним рішення виконавчого комітету Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 9 червня 2016 року № 24 про переведення нежитлового приміщення до категорії житлових; визнання частково недійсним рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 12 серпня 2016 р. № 103-8/16 в частині надання дозволу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на приватизацію кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у рівних частках; визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 24 від 22 серпня 2014 р., виданого на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на кімнату НОМЕР_1, загальною площею 9,9 кв.м, у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 12 серпня 2016 р.№ 103-8/16; визнання недійсним рішення виконавчого комітету Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 9 червня 2016 року № 27 про вселення до кімнати АДРЕСА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та виселити відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з кімнати НОМЕР_1 гуртожитку, за адресою: 27602, АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення, та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, віднісся до розгляду справи упереджено і необ'єктивно, ухвалив рішення на підставі доказів з ознаками підробки, не забезпечив витребування і приєднання до матеріалів справи доказів за заявою представника позивача.

Звертає увагу на те, що згідно поверхового плану гуртожитку вказані кімнати за № 5, 6, 7, загальною житловою площею 39,8 кв. м., розміщені на першому поверсі будинку, а допоміжне суміжне приміщення, площею 9,9 кв.м., позначене на експлікації внутрішніх площ як комора. На момент первинної технічної інвентаризації, яку було проведено 28 квітня 2010 року за заявою голови Созонівської сільради ОСОБА_12 техніком ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», було також встановлено, що зазначене суміжне допоміжне приміщення (комора) є складовою частиною приміщення, право користування на яке позивач набула згідно наказу адміністрації державного підприємства Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції від 24 квітня 1980 року № 110 та ордеру № 7 від 28.03.2007 р.

З часу вселення, позивачка разом зі своєю сім'єю постійно проживає у зазначених кімнатах гуртожитку і на сьогодні дані кімнати є єдиним їхнім місцем проживання.

Відзначає, що Созонівською сільрадою 12 серпня 2016 р. прийнято рішення № 103-8/16 про надання дозволу на приватизацію та оформлення права власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на допоміжне приміщення (комору), хоча позивач не давала свою згоду на вселення будь-кого в дане приміщення.

Відповідачі без будь-яких достатніх законних правових підстав отримали дозвіл на вселення та проживання у спірному допоміжному приміщенні гуртожитку.

Вважає зазначені вище дії та рішення відповідача Созонівської сільської ради протиправними. З огляду на це, оспорюванне рішення щодо приватизації та свідоцтво про право власності на житло підлягають визнанню недійсними й скасуванню.

Реєстрація за відповідачами права власності на вказане допоміжне приміщення порушує право позивача на належне користування належними їй кімнатами, а також отримання у власність вказаного допоміжного приміщення.

Позивач вважає, що технічний паспорт виготовлений на замовлення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є незаконним, оскільки складений за відсутності даних первинної інвентаризації. Рішення Созонівською сільрадою від 14 серпня 2015 р. про реєстрацію зазначеного будинку як гуртожитку прийнято поза межами її компетенції, виходячи з вимог частини другої статті 127 ЖК УРСР, за якою жилі будинки, які використовуються під гуртожитки, підлягають реєстрації у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Созонівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення позивача та її представника адвоката ОСОБА_13, третіх осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача Созонівської сільської ради адвоката Шаповалова Д.В. та відповідача ОСОБА_4 і її представника адвоката ОСОБА_15, які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції послався на недоведення позовних вимог, відсутність доказів на підтвердження доводів позивача щодо виникнення будь-якого права на спірну кімнату та незаконності дій Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області при прийнятті рішення про переведення спірного приміщення у житлове, виділення в користування та передачу у власність в порядку приватизації кімнати гуртожитку ОСОБА_16 і ОСОБА_5, безпідставність вимог про усунення перешкод у користуванні власністю і виселення останніх, оскільки право володіння, розпорядження і користування вказаним позивачем нерухомим майном їй не належить.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є власниками спірного житлового приміщення в рівних частинах, однак їх право щодо володіння, користування та розпорядження цим майном порушується ОСОБА_2, яка на власний розсуд його використовує і перешкоджає доступу до приміщення кімнати, тому суд першої інстанції вважав законними і обґрунтованими вимоги зустрічного позову щодо усунення перешкоди в здійсненні права користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, кім. 6а, шляхом виселення ОСОБА_2 із вказаної кімнати, та задовольнив їх.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєсту речових прав на нерухоме майно будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.37 т.1).

Гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_2, прийнято у комунальну власність територіальної громади с. Созонівка на підставі рішення вісімнадцятої сесії Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області двадцять четвертого скликання №188 від 18.09.2003 року (а.с.35-36 т.1) і згідно акту приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність від 28.10.2003 року, комісія, створена відповідно до наказу № 95 від 28.10.2003 року, провела обстеження гуртожитку на 157 місць, за вказаною адресою, що належав на праві повного господарського відання або в оперативного управління Кіровоградській державній сільськогосподарській дослідній станції і перебував у державній власності, і передала, а виконком Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, прийняв документацію стосовно гуртожитку (а.с. 32-34 т.1).

Згідно наказу № 110 по Кіровоградській державній сільськогосподарській дослідній станції від 24.04.1980 року ОСОБА_2 виділено дві кімнати в гуртожитку на першому поверсі площею 16 кв.м. та 9 кв.м. з підсобним приміщенням, що також підтверджується довідкою Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України №13 від 26.04.2017 року (а.с. 96 т.1; а.с. 159 т. 1).

28.03.2007 року Созонівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області видано ордер № 7 на право зайняття жилого приміщення, на підставі рішення виконкому Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 02 від 31.01.2007 року, за яким ОСОБА_2 з сім'єю із 5 осіб (чоловік - ОСОБА_9; мати - ОСОБА_10; донька - ОСОБА_8; син - ОСОБА_7; онук - ОСОБА_11) мають право зайняття жилого приміщення площею 52,4 кв.м., яке складається із трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12 т.1).

Рішенням сесії Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області шостого скликання № 663-31/15 від 14.08.2015 року скасовано рішення сільської ради №29-3/10 від 20.07.2010 року «Про надання цілісному майновому комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, статусу соціальне житло». Затверджено «Положення про порядок передачі житлових приміщень гуртожитків, що належать до комунальної власності територіальної громади с. Созонівка» (а.с.190 т.1).

09.09.2015 року ОСОБА_2 зверталася із заявою, що зареєстрована за №279, до голови Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, про надання дозволу на приватизацію кімнат № 4, 5, 6, що розташовані в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, які вона займає разом із членами своєї сім'ї (а.с. 9 т. 1).

Згідно Технічного паспорта на будівлю гуртожитку, виготовленого ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 22.10.2015 року на замовлення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яким проведено інвентаризацію, підраховано загальну площу приміщення та встановлено технічні характеристики гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, спірне прміщення площею 9,9 кв.м розташоване на першому поверсі зазначене під номером VII як кладова (а.с. 97-99 т.1).

23.05.2016 року ОСОБА_4 звернулася з заявою, що зареєстрована за №151, до голови Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, про надання їй та її малолітній дочці ОСОБА_5, кімнати для постійного проживання в гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.132 т.1).

31.05.2016 року ОСОБА_4 звернулася з заявою, що зареєстрована за №167, до голови Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, про вирішення питання можливості переведення нежитлового приміщення в житлове в гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, загально площею 9,9 кв.м. до категорії житлових з присвоєнням номеру кімнати - 6а (а.с.133 т.1).

На підставі рішення виконавчого комітету Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області сьомого скликання № 24 від 09.06.2016 року вказане нежитлове приміщення у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, переведено до категорії житлових, та присвоєно номер даній кімнаті - 6а (а.с.40 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області сьомого скликання № 27 від 09.06.2016 року надано дозвіл ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вселення до кімнати гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2, та рекомендовано звернутися до відповідальної особи по реєстрації місця проживання та зняття із реєстрації місця проживання для здійснення реєстрації місця проживання (а.с.15 т.1).

12.07.2016 року ОСОБА_4 звернулася із заявою до голови Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, про надання дозволу на приватизацію кімнати №6 а, в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, яку вона займає разом із членами сім'ї на умовах найму (а.с.136 т.1).

Згідно технічного паспорта від 17.06.2016 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_4, ОКП «Кіровоградське ООБТІ» проведено інвентаризацію та встановлено технічні характеристики кімнати гуртожитку 6а, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 9,9 кв.м. (а.с.63-64 т.1).

Згідно технічного паспорта, виготовленого ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 04.07.2016 року на замовлення ОСОБА_2, проведено інвентаризацію та встановлено технічні характеристики кімнат гуртожитку 5, 6, 7 та підсобного приміщення у житловому гуртожитку № 9, за адресою: АДРЕСА_2, станом на 04 липня 2016 року, квартира посімейного , спільного заселення розташована на 1 поверсі, складається з 3 кімнат, житловою площею 39,8 кв.м: 12,9 кв.м, 17,3 кв.м, 9,6 кв.м, та комори площею 9,9 кв.м., загальна площа становить 49,7 кв.м (а.с.124-126 т.1).

Рішенням восьмої сесії Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області сьомого скликання №103-8/16 від 12.08.2016 року надано дозвіл на приватизацію кімнат в гуртожитку, зокрема, за адресою: АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у рівних частинах (а.с.60 т.1).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №24 від 22.08.2014 року, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, є власниками кімнати у будівлі гуртожитку, загальною житловою площею 9,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, в рівних частинах, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №66385828 від 22.08.2016 року (а.с.11, 13, 61 т.1).

Відповідно акту засідання комісії ЖКГ Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 04.10.2016 року кімната 6а, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, або інше підсобне або допоміжне приміщення ОСОБА_2 та членам її родини не надавалися, інші відомості не обліковуються, рішення не приймалися. Зазначена кімната була незаконно зайнята ОСОБА_2, правові підстави для її користування відсутні (а.с.66 т.1).

Згідно довідки Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №217 від 16.02.2017 року ОСОБА_2 не зверталася до сільської ради із заявою про приватизацію кімнати гуртожитку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кім. 6а. Житлові кімнати у вказаному гуртожитку надавалися ОСОБА_2 без допоміжного приміщення, площею 9,9 кв.м. (а.с.67 т.1).

Як вбачається із квитанцій про сплату платежів за комунальні послуги, з 2007 року ОСОБА_2 сплачує платежі за квартплату та водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.201-207 т.1).

Відповідно довідки Управління соціального захисту населення Кіровоградської РДА №01-13/2355 від 10.05.2017 року ОСОБА_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Кіровоградської РДА і одержує допомогу одиноким матерям на дитину: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, особовий рахунок №403635 (а.с.4 т.2).

Згідно висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 29/39 від 01.06.2017 року, проведеної на підставі ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року, функціональне призначення приміщення НОМЕР_1, площею 9,9 кв.м, гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, є забезпечення експлуатації гуртожитку та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців. Вказана приміщення фактично відноситься до типу допоміжних та являється підсобним. Такий висновок експерта грунтується на тому, що за фактичними об'ємно-планувальними особливостями, досліджуване приміщення №6а, площею 9,9 кв.м, є взаємопов'язаним з приміщенням ІХ - санвузол та ХІ - душ, а також за своїми параметрами не може забезпечити мінімальний комфорт для проживання двох осіб (а.с. 43-48 т. 2).

У відповідності до ст.ст.316, 317, 319, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст.8 ЖК Української РСР виконавчі комітети селищних, сільських Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території відповідної Ради, зокрема: здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду; здійснюють управління житловим фондом Ради; приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду Ради; видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду.

Відповідно до ст.18 ЖК УРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Згідно ст. 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

За змістом ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Статтею 150 ЖК передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ст.155 ЖК УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно вимог ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

У відповідності до ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено: володіння жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах - право володіння жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі приватизації мешканцями гуртожитків жилих і нежилих (житлових і нежитлових) приміщень у таких гуртожитках відповідно до цього Закону та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також на підставі правочинів, укладених відповідно до ЦК України, якщо інше не заборонено законом; допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); жила кімната у гуртожитку - окреме жиле приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому.

Згідно п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 та ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад. Допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Встановлено, що наказом №110 по Кіровоградській державній сільськогосподарській дослідній станції від 24.04.1980 року ОСОБА_2 виділено дві кімнати в гуртожитку на першому поверсі площею 16 кв.м. та 9 кв.м. з підсобним приміщенням. Даним наказом не визначено індивідуальні характеристики підсобного приміщення, що виділено ОСОБА_2, а тому об'єктивно не підтверджено, що ОСОБА_2 було виділено саме спірне приміщення, яке набуло статусу житлового, виділене для проживання і приватизоване ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Після передання гуртожитку у комунальну власність територіальної громади с. Созонівка ОСОБА_2 із сім'єю з 5 осіб згідно ордеру №7 від 28.03.2007 року надано право зайняття жилого приміщення, яке складається із трьох кімнат, фактично тих, які вона займала з 1980 року, №№ 5, 6, 7, у гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2. Виникнення права у ОСОБА_2 на зайняття чи користування спірним приміщенням на законних підставах не знайшло свого підтвердження.

Суд першої інстанції належно оцінив вказані докази і обгрутовано дійшов висновку, що доводи ОСОБА_2 щодо правомірності зайняття спірної кімнати безпідставні, оскільки виготовлений на її замовлення технічний паспорт не відноситься до правовстановлюючих документів на зайняті нею приміщення, не узгоджується з технічною документацією на будівлю гуртожитку, суперечить рішенням власника будинку.

Гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, є об'єктом права комунальної власності територіальної громади с. Созонівка, тому право володіння, розпорядження і користування цим нерухомим майном належить виключно Созонівській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області.

Рішення щодо переведення вказаного нежитлового приміщення у гуртожитку до категорії житлових з присвоєнням кімнаті номеру 6а, виділення спірного житлового приміщення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 для проживання, надання останнім дозволу на приватизацію вказаної кімнати прийняті у межах компетенції власника будинку, який використовується як гуртожиток.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 правомірно набули право власності на спірне приміщення, та є законними власниками кімнати АДРЕСА_2, загальною житловою площею 9,9 кв.м., ОСОБА_2, яка не довела свого права на користування цим житлом, чинить їм перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, незаконно та безпідставно використовує кімнату на власний розсуд, чим перешкоджає доступу відповідачів до спірного приміщення, а тому вказані перешкоди підлягають усуненню шляхом виселення позивача із вказаної кімнати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував вимоги зазначених норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, встановив статус спірного житлового приміщення та характер правовідносин, які виникли між сторонами, перевірив наявність у сторін іншого житла, а також якими доказами підтверджено виникнення у ОСОБА_4 і ОСОБА_5 право власності на спірне житлове приміщення, у зв'язку з чим дійшов правильного висновку про необгрунтованість первісного позову та наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову відповідачів.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності по роках дати видачі свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно (22 серпня 2014 року) даті рішення сесії Созонівської сільської ради про передачу у власність кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку (12 серпня 2016 року), не спростовують висновків суду щодо наявності у відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 права власності на спірне житлове приміщення, і на вирішення спору не впливають.

Питання щодо дотримання прав ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на приватизацію житла відповідно до встановлених санітарних норм при передачі їм у власність спірної кімнати виходить за межі даного спору.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи не береться до уваги як доказ на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 щодо належності спірного приміщення до виділених їй у користування кімнат, тому що суперечить іншим доказам, відповідно до яких встановлено набуття права позивача на житлову площу в гуртожитку - наказ підприємства і ордер.

Безпідставними також є доводи заявника щодо неврахування вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» при передачі спірного приміщення у власність ОСОБА_4 і ОСОБА_5, тому що вони не узгоджуються із наведеними в обгрунтування позовних вимог обставинами щодо належності спірної кімнати до загальної площі житла, яке займає ОСОБА_2 з членами своєї сім'ї, і використання як допоміжного приміщення - комори на законних підставах.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 23 липня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.А. Письменний

О.І. Чельник