Справа № 450/907/17 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/5774/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю - представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з цивільним позовом до ОСОБА_3, третя особа Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просить виключити з актового запису № 05 від 22.07.2016 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиненого виконавчим комітетом Годинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, відомості про батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.10.1998 року сторони уклали шлюб. Спільне сімейне життя сторін не склалося, понад сім років вони разом не проживали. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 16.09.2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_5. На момент народження дитини шлюб між сторонами не був розірваний, тому при реєстрації народження дитини батьком дитини був записаний відповідач. Позивач стверджує, що відповідач не є біологічним батьком дитини і не може бути таким, оскільки сторони разом тривалий час не мали шлюбних відносин. На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини - відмовлено.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року оскаржила представник позивача ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що відповідач не є біологічним батьком дитини і не може бути таким, оскільки сторони разом тривалий час не мали шлюбних відносин. ҐПредметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув і ухвалив, на її думку, незаконне рішення про відмову у задоволенні позову.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_7, в графі батько записано ОСОБА_3, в графі мати записано ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.04.2016 року.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 16.09.2016 року, яке набрало законної сили 27 вересня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано.

Сторонам не запечечується той факт, що ОСОБА_7 народжений під час перебування сторін у шлюбі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чолов

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст.122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

За змістом ч.2 статті 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Відповідно до п. 11 ПП ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства» предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Однак у справі, що розглядається, немає доказів про відсутність кровного споріднення між дитиною і особою, яка записана її батьком, а також відомостей щодо подання іншою особою заяви про своє батьківство відносно цієї дитини, що виключає можливість задоволення вимоги матері дитини про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що для виключення із актового запису про народження дитини, недостатньої визнання відповідачем позову, а необхідно довести відсутність кровного споріднення та щоб інша особа подала заяву про своє батьківство. І оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні, то у задоволенні позовних вимог судом першої інстанції відмовлено вірно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.