Справа № 567/452/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 17015 грн. 20 коп. заборгованості за кредитним договором звернулося АТ КБ ПриватБанк.

В обґрунтування позову АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 11.10.2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 720 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із строком дії до серпня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 08/2011.

Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором станом на 28.02.2018 року на суму 17015 грн. 20 коп., яка складається: 486 грн. 18 коп. заборгованість за кредитом; 10599 грн. 22 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4643 грн. 36 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 786 грн. 44 коп. штрафу (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності, а в разі неявки відповідача, просить суд винести заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що 11.10.2007 року, перебуваючи в шлюбі, дійсно оформлювала даний кредит, яким було погашено рахунок за придбані меблі.

Вказала, що після розірвання шлюбу, її чоловік повідомив, що сплатив кредит, однак надати докази цього відмовився.

Пояснила, що спочатку кредит сплачувався, платежами по 200 грн., однак, вказати по який час та в якому загальному розмірі повернено кредит не може.

Водночас, в судовому засіданні, відповідач просить застосувати позовну давність до вимоги банку про стягнення заборгованості за комісією та пенею.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 720 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік (1,9% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від сум заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним (Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду").

При вирішенні спору судом береться до уваги, що остання проплата заборгованості за кредитом зі сторони відповідачки мала місце 27.12.2007 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до п.3.2, 3.3. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

З анкети-заяви ОСОБА_1 від 11.10.2007 року вбачається, що вона була ознайомлена та згідна з умовами надання банківських послуг і тарифами банку.

Вказаний договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами, а ОСОБА_1 дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України з неї слід стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 486 грн. 18 коп.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що ОСОБА_1 отримала кредит зі сплатою 22,8% на рік (1,9% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків та при цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта в виписці по картрахунку і якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Водночас, зазначеним пунктом визначено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню та без попереднього повідомлення клієнта.

В судовому засіданні з розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що банком було змінено розмір відсоткової ставки за кредитним договором з 22,8% до 30% на рік.

Оскільки, така зміна відсоткової ставки відповідає умовам договору і станом на 28.02.2018 року борг по процентам за користування кредитом становив 10599 грн. 22 коп. і на даний час він не сплачений, то вимоги позивача в цій частині слід задоволити.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався.

Пунктом 8.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено обовязок відповідача, окрім іншого, оплачувати комісі, на умовах, передбачених цим договором.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до довідки про умови кредитування, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму більше 50 грн., клієнт сплачує банку комісію (пеню), в розмірі 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання перед банком порушила, то відповідно до довідки про умови кредитування та вимог ст.549 ЦК України з неї на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню заборгованість за пенею та комісією в розмірі 4643 грн. 36 коп.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про застосування строків позовної даності до вимоги про стягнення заборгованості за комісією та пенею до ухвалення рішення суду, а тому є правові підстав для застосування такого строку.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач звернулася з такою заявою у встановлений строк, а тому суд вважає таку заяву обґрунтованою.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Строк, як часова категорія, характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

За правилами ст.. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем (місяцем), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму.

АТ КБ ПРИВАТБАНК звернулося до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 11 квітня 2018 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж відповідача за кредитним договором від 11.10.2007 року мав місце 27.12.2007 року.

Враховуючи, що нарахування неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, а позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення комісії (пені), яка, відповідно до наданого ним розрахунку, нарахована станом на 28.02.2018 року, починаючи з 30.11.2007 року.

Оскільки, при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за комісією та пенею за даним кредитним договором позивачем строк позовної давності пропущено, то в цій частині в позові слід відмовити.

Окрім того, при укладенні кредитного договору від 11.10.2007 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів ОСОБА_1 зобов'язалась сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від ціни позову (п.8.6. умов та правил надання банківських послуг).

Водночас, суд вважає, що вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення із ОСОБА_1, окрім неустойки, ще і штрафів, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Умовами спірного договору, передбачено застосування комісій (пені) як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Водночас, згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 786 грн. 44 коп. (процентна складова), задоволенню не підлягають.

При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав.

Позивачем, при поданні позовної заяви, сплачено 1762 грн. судового збору, а тому, за правилами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1147 грн. 94 коп. витрат на сплату судового збору, що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, становить 486 грн. 18 коп. заборгованості за кредитом, 10599 грн. 22 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1147 грн. 94 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212, 224-226 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (с.Плоске, вул.Військове містечко "Надія", 2 кв.14 Острозького району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (м.Київ, вул.Грушевського, 1 д, ) 486 грн. 18 коп. заборгованості за кредитом, 10599 грн. 22 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1147 грн. 94 коп. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2