Справа № 466/8540/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1313/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м.Львів

Справа № 466/8540/16-ц

Провадження № 22-ц/783/1313/18

Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретар Яремко Е.Р.

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 Юрійовича

на рішення Шевченківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 20 березня 2018 року (суддя Зима І.Є. )

у справі

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

3 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача 21 950,00 доларів США боргу за договором позики, а також судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 5 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів на суму 10 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на день звернення до суду становило 260 000 грн. На підтвердження позики, ОСОБА_3 надав боргову розписку. Договір було укладено строком на три місяці до 6 березня 2016 року. Також відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування позикою в сумі 650 доларів США щомісячно. Вказує, що 21 січня 2016 року він надав ОСОБА_3 ще одну позику в сумі 7 000 доларів США, що еквівалентно 182 000 грн. На підтвердження позики відповідач надав розписку, зобов'язався повернути, кошти до 22 липня 2016 року із сплатою відсотків в сумі 500 доларів США щомісячно. Зазначає, що ОСОБА_3 не повернув суму позики з обумовленими відсотками, жодним чином не реагує на численні прохання про повернення позики. Просить стягнути з відповідача суму позики за весь період користування грошима в загальному розмірі 21 950 доларів США, що еквівалентно 570 700 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 заборгованість: за договором позики від 5 грудня 2015 року в сумі 11 950 доларів США, за договором позики від 21 січня 2016 року в сумі 10 000 доларів США, а всього 21 950 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду з позовом становить 570 700 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3-ОСОБА_6 Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що розписки про отримання коштів підписані не відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 5 грудня 2015 року сторони уклали договір позики коштів на суму 10 000 доларів США, на підтвердження чого ОСОБА_3 надав боргову розписку.

Згідно укладеного договору, відповідач зобов'язався повернути позивачу борг до 6 березня 2016 року. Також відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування позикою в сумі 650 доларів США щомісячно.

Крім того, 21 січня 2016 року між сторонами укладено ще один договір позики коштів в сумі 7000 доларів США до 22 липня 2016 року зі сплатою відсотків за користування сумою позики в сумі 500 доларів США щомісячно, що підтверджено розпискою відповідача.

Також встановлено, що ОСОБА_3 своїх зобовязань не виконав, отримані кошти з відсотками позивачу не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 цього Кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо, інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 21 950 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 570 700 грн. є підставною та обґрунтованою і підлягає до задоволення.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2018 рокубез змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 Юрійовича без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді