АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1401/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Линдюк В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

третя особа: ОСОБА_7;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_5;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року, ухваленого в складі судді Линдюк В.С., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2018 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідач є батьком ОСОБА_7, який навчається на 3-му курсі денної форми навчання інженерно-педагогічного факультету Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова. Їх спільний з відповідачем син ОСОБА_7, потребує матеріальної допомоги, оскільки ніде не працює та не отримує стипендії. Позивач вказує, що ОСОБА_7 перебуває на її утриманні, як наслідок, нею щомісячно витрачається близько 4 000 грн. на його харчування, одяг, транспортні витрати, навчальне приладдя, оренду квартири та інше. Вказані витрати для неї є непосильними, оскільки її невелика заробітна плата не дозволяє щомісячно оплачувати витрати, які необхідні для навчання сина ОСОБА_9. Водночас, крім сина ОСОБА_9, до складу її сім'ї входять також ще один спільний з відповідачем син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у школі, а також непрацездатний по віку батько - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. Внаслідок низького рівня доходів задля забезпечення потреб членів своєї сім'ї вона змушена користуватися кредитними картками та постійно має заборгованість, яка вже становить 13 580,31 грн. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні сина - ОСОБА_7 не бере, хоча є працездатним та матеріально забезпеченим, оскільки працює не офіційно, інших дітей, крім спільних з позивачем, не має.

Просила стягнути із ОСОБА_12 аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 30 квітня 2018 року і до припинення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним просить його скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Вказує, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог безпідставно посилався на те, що позивачка не має права на звернення і з вказаним позовом, оскільки їх спільний син ОСОБА_7, який продовжує навчання, хоч і зареєстрований разом з матір'ю в одній квартирі, однак фактично не проживає, оскільки навчається на денній формі навчання в Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова, який знаходиться в м. Києві. Вказує, що проживання сина в м. Києві носить тимчасовий характер, а саме на період навчання та не спростовує того факту, що син входить до складу її сім'ї, постійно проживає з нею та зареєстрований.

22 серпня 2018 року ОСОБА_13 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погодився виплачувати аліменти в розмірі 1000 грн.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року справу призначено до розгляду в апеляційному суді Черкаської області в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_5 не має права на звернення із вказаним позовом до суду, оскільки їх спільний з відповідачем син ОСОБА_7, який продовжує навчання, фактично з нею не проживає, а тому відсутні законні підстави для задоволення вказаного позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_13 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 20 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації (а.с.8).

Також, сторони мають спільного сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 10 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області (а.с.11).

Відповідно до довідки № 259 від 21 березня 2018 року ОСОБА_7 є студентом 3 курсу денної форми навчання Інженерно-педагогічного факультету Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року. Навчається за освітньо-кваліфікаційним рівень «Бакалавр», термін навчання 2 року з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року (а.с.9).

Відповідно до довідки про склад сім'ї від 21 березня 2018 року ОСОБА_5 проживає спільно з: сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4; сином - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5; батьком - ОСОБА_11 (власник житла), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

ОСОБА_11, є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданим 20 червня 2006 року Пенсійним фондом України (а.с.13).

Відповідно до довідки про доходи від 24 березня 2018 року ОСОБА_5 працює у Корсунь-Шевченківському районному споживчому товаристві, на посаді касира. За період з вересня 2017 року по лютий 2018 року їй нараховано 23 913,08 грн. заробітної плати, після утримання податків фактично виплачено - 19 010,90 грн. (а.с.14).

Відповідно до довідки від 23 березня 2018 року ОСОБА_5 має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за трьома картками «Універсальна Gold» на загальну суму 10 469,63 грн. (а.с.16).

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 постанови пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину, які продовжують навчання, є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги, якої дитина потребує у зв'язку із навчанням.

Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) - це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв'язку із продовженням навчання. Разом з тим, таке стягнення коштів повинно бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов'язку, який покладається на обох батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним з врахуванням обставин справи та наданих сторонами доказів.

З урахуванням викладених вище фактичних обставин справи та норм законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог прийшов до помилкового висновку про те, що позивачка права на отримання аліментів на утримання сина ОСОБА_9 не має, оскільки останній фактично не проживає з нею, а винаймає житло за місцем навчання. Колегія суддів вважає посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог те, що позивач не мала право на звернення до суду із даним позовом, оскільки син проживає окремо від матері, а саме у м. Києві є безпідставними, оскільки проживання в м. Києві носить тимчасовий характер на період навчання та не спростовує того факту, що син сторін постійно проживає з матір'ю, де й був зареєстрований ще з 29 грудня 1998 року і по даний час ( м. Корсунь - Шевченківський АДРЕСА_1), що також підтверджується копією паспорта та довідкою про склад сім'ї (а.с.7,10).

Оскільки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є сином сторін, наразі продовжує навчання у вищому навчальному закладі, є студентом 3 курсу денної форми навчання Інженерно-педагогічного факультету Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, навчальний заклад розташований у іншому місті, що безсумнівно спричиняє наявність додаткових витрат на проїзд, харчування та забезпечення власних потреб, стипендії не отримує, колегія суддів вважає, що він потребує матеріального забезпечення батьків.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що наявні матеріали справи об'єктивно підтверджують, що повнолітній син сторін - ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням на денній формі у вищому навчальному закладі, а матеріальний стан позивача згідно наданої довідки про доходи та те, що вона має на утриманні ще одну дитину, яка є неповнолітньою, що підтверджується матеріалами справи, свідчить про те, що у позивача відсутні можливості повністю забезпечити матеріальні потреби дитини, який продовжує навчання, не має самостійного доходу та не має можливості працювати. Тому апеляційний суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідач в свою чергу не надав належних та допустимих доказів того, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів того, в якому саме розмірі потребує матеріальної допомоги ОСОБА_7, а відповідач у справі визнав позов частково та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1 000 гривень, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 1 000 гривень, що з урахуванням того, що обоє батьків мають утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися є достатнім розміром.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 А тому, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 881,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року - задовольнити частково.

Рішення Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який продовжує навчання у розмірі 1000 грн. (однієї тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 30 березня 2018 року до припинення навчання але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячної суми (одної тисячі гривень) допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 881 грн. (вісімсот вісімдесят одну) гривеню.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.В. Пономаренко