РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16341/17

Провадження № 2/643/2254/18

02.07.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Скотаря А.Ю.,

за участю секретаря - Ширіної Я.В.,

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом в обґрунтування якого зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер їх батько - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після померлого є позивачі - доньки спадкодавця та відповідач - дружина останнього.

З матір'ю позивачів ОСОБА_7 померлий розлучився у 1988 році та в 90-х роках одружився з відповідачкою, після чого відносини доньок з батьком почали погіршуватись, а після того як відповідач вигнала їх з батьківського дому, припинились взагалі. Після того батько життям дітей не цікавився і останнім часом вони взагалі не спілкувались.

Про смерть батька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дізнались після спливу 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини від знайомої, отже вчасно подати заяви про прийняття спадщини не мали можливості. Відповідач про смерть батька позивачів не повідомляла.

Ту обставину, що про смерть батька позивачі дізнались після спливу 6-ти місяців, останні просять визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та надати додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та пояснили, що до 1988 року вони разом з матір'ю ОСОБА_7 та батьком ОСОБА_6 мешкали однією сім'єю АДРЕСА_2. Після розлучення батьків, коли їм було 13-ть та 9-ть років відповідно, вони з матір'ю проживали по АДРЕСА_5 проте фактично кожний день бачились з батьком. Приблизно у 1993 році батько познайомив їх з відповідачкою, з якою в наступному одружився. На початку знайомства з відповідачем відносини були нормальні, вони продовжували щотижня та на вихідних спілкуватись з батьком. Поступово зустрічі з батьком порідшали через, на думку позивачів, відповідача, яка почала віддаляти батька від них. В 1997 році відносини з батьком фактично були припинені через конфлікт, який стався на дні народженні дідуся, під час якого відповідач вигнала позивачів з квартири батька, а останній не заступився за них. З того часу батько перестав спілкуватись як з ними, так і з іншими родичами, не був присутній на похоронах свого дядька та брата, хоча йому було відомо про ці події. На дзвінки до батька відповідала відповідач, яка неможливість взяти трубку батьком пояснювала хворобливим станом останнього та необхідністю бути у спокої. В останнє з батьком ОСОБА_2 бачилась у 2008 році на ринку, залишила йому контактний телефон, проте спілкування не відновилось. Відносини з батьком, на думку позивачів, перестали підтримувати через відповідача, яка усіляко намагалась усунути їх та інших родичів від батька. Про смерть батька позивачі дізнались від ОСОБА_8, куми батька, якій про це більш ніж через пів року повідомила відповідач.

Відповідач проти позову заперечувала, зазначивши, що у відносини чоловіка з позивачами не втручалась, не перешкоджала їх спілкуванню, коли приходили останні їхала до своїх батьків аби не заважати чоловіку спілкуватись з дітьми. Конфлікт 19.02.1997 на дні народженні батька чоловіка (дідуся позивачів) дійсно мав місце, проте через поведінку позивачів, якою були незадоволені як батько, так і дідусь останніх. ОСОБА_6 був ображений тим, що його не запросили на весілля молодшої доньки, можливо це стало причиною погіршення їх відносин. Із родичів чоловік до останнього спілкувався з братом свого батька на ім'я ОСОБА_14. На похоронах дядька чоловік не був, так як не дозволяв стан здоров'я. З тих же причин вона не повідомляла чоловіку про смерть брата. Де мешкають родичі чоловіка, діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент смерті їх батька не знала, тому про смерть чоловіка повідомила подругу позивачів, ОСОБА_9. Чому остання не сповістила дітей, не знає. Про похорон знали усі сусіди та жильці будинку, труну з тілом чоловіка виставляли у дворі, в наступному замовляла кафе для проведення поминків, проте родичів та дітей на похоронах не було.

Представник відповідача додав, що не знання про смерть спадкодавця не є, відповідно до закону та судової практики, підставою для поновлення строку для прийняття спадщини, тим паче, що спадкоємці є дітьми спадкодавця та за всіма морально-етичними нормами мали б не тільки знати про смерть батька, а й утримувати та допомагати останньому в останні роки його життя.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 показав, що спадкодавець, ОСОБА_6, був його племінником та після одруження з відповідачем перестав спілкуватись з дітьми, ріднею. Причиною цьому бачить вплив відповідача. На похоронах племінника, на відміну від похорон інших родичів, присутній не був, так як дізнався про це через пів року після її настання.

ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_6 приходився їй кумом, проте останнім часом з ним відносини не підтримувала, більше спілкувалась з його першою дружиною - ОСОБА_7 ОСОБА_6 іноді бачила у дворі будинку на прогулянці, проте рідко. З відповідачем ОСОБА_4 вона знайома, при зустрічі завжди питала про ОСОБА_6 Про смерть останнього дізналась від відповідача більш ніж через пів року після її настання, хоча вже після смерті ОСОБА_6, як виявилось, кілька разів зустрічала відповідача, проте вона нічого про це не казала. На похоронах вона присутньою не була.

ОСОБА_11 в якості свідка пояснила, що з ОСОБА_6, двоюрідним братом, в останнє бачилась на похоронах його батька у 2000 році, по телефону спілкувалась з ним в 2007 році. Про смерть його брата ОСОБА_7 ОСОБА_6 повідомляли, проте на похорон він не з'явився. В 2012 році спілкувалась з відповідачем, яка казала що ОСОБА_6 хворіє, проте його стан нормальний. Про смерть ОСОБА_6 дізналась десь через пів року після її настання.

Свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_4 є її подругою, вони працюють разом більш ніж 10-ть років. ОСОБА_4 була одружена з ОСОБА_6, який мав двох доньок від першого шлюбу, проте їх вона ніколи не бачила. В останні роки життя ОСОБА_6 сильно хворів, проте доньки до нього не приходили, не піклувались про нього, що було дивно. Причини таких відносин між батьком та доньками їй не відомі. Про смерть ОСОБА_6 його діти та інші родичі не могли не знати, так як про це знали люди, які спілкувались з дітьми та родичами померлого і, вочевидь, мали сповістити їх. До того ж труна стояла у дворі, у кафе були влаштовані помини.

ОСОБА_13 показала, що мешкала по сусідству з ОСОБА_6 та, будучи медиком за освітою, після кількох перенесених останнім інсультів фактично доглядала його - робила ін'єкції, необхідні процедури - так як дружина, ОСОБА_4 працювала і не могла здійснювати догляд за чоловіком самотужки. Про наявність у ОСОБА_6 доньок вона знала, проте з 2000 року їх не бачила. Причини, через які доньки та батько не спілкувались їй не відомі. Чому доньки не були присутніми на похоронах свого батька їй також не відомо.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши надані докази дійшов наступного: сторони є спадкоємцями першої черги після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - доньки померлого, ОСОБА_4 - дружина останнього (а.с. 6-10, 12, 13, 23).

На момент смерті ОСОБА_6 мешкав та був зареєстрований в АДРЕСА_1. Там же з 2002 року зареєстрована і мешкає ОСОБА_4 (а.с. 24).

Як вбачається з пояснень сторін та показань свідків останні 20 років життя ОСОБА_6 його відносини з позивачами у справі не можна вважати нормальними, притаманними відносинам батьків та дітей - вони майже не бачились і не спілкувались, не цікавились життям та не турбувались один за одним, не проявляли ініціативи налагодити відносини між собою.

Разом з тим, на момент смерті ОСОБА_6 не розпорядився належним йому нерухомим майном, заповіту не залишив, що вказує на відсутність наміру усунути таким чином когось з числа спадкоємців за законом від права спадщину.

Позивачі наполягають, що про смерть батька дізнались більш ніж через пів року після її настання, отже не могли прийняти спадщину у передбачений законом час, тоді як наміру відмовлятись від неї не мали. Відповідач не заперечує даної обставини і доказів протилежного не надає, разом з тим зазначає, що позивачі, будучи дорослими людьми, мешкаючи зі своїми сім'ями неподалік від місця проживання батька, який тривалий час до смерті тяжко хворів та фактично перебував у безпорадному стані, мали б знати про його смерть та стан здоров'я у останні роки життя.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України сторони є спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, при цьому ОСОБА_4 прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, тоді як позивачі такої заяви протягом встановленого законом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не подали (а.с. 75, 86-88).

В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з копій паспортів позивачів як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 починаючи з 2011 року та на момент відкриття спадщини мали постійне зареєстроване місце проживання, разом з тим запит до відділу адресно-довідкової роботи ДМС України в Харківській області з метою встановлення місця реєстрації останніх нотаріус направив лише 27.11.2017, тобто після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини. Вказане дає суду підстави стверджувати, що лише 27.11.2017 нотаріус дізнався про наявність інших, крім ОСОБА_4, спадкоємців. Отже, відповідач не повідомляла про інших спадкоємців нотаріуса під час звернення з заявою про прийняття спадщини, хоча достовірно знала про їх існування.

Оцінюючи фактичні обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивачі не були обізнані про смерть свого батька протягом більш ніж шести місяців після її настання, отже й про відкриття спадщини та початок перебігу передбаченого законом строку для її прийняття, що, безсумнівно, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому обґрунтування заперечень та обставини, на які посилається відповідач, не свідчать про зворотне, а можуть бути досліджені судом в разі розгляду спору про усунення від права на спадкування.

Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80-84, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України. -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_6) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_4) про надання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до Третьої Харківської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.07.2018.

Суддя А.Ю. Скотар