Справа № 462/5565/16 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/5944/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Друга Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просила встановити факт її постійного спільного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, у квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю понад 5 років до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що спадкодавець ОСОБА_5 був її двоюрідним дідом, з яким вона разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6 проживали однією сім'єю з 2009 року до дня його смерті у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1, оскільки він потребував стороннього догляду.

Зазначає, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 був його рідний брат (дід заявника) - ОСОБА_7, який відмовився від спадщини на користь своєї дочки (матері заявника) ОСОБА_6 - рідної племінниці спадкодавця, проте, вона померла ІНФОРМАЦІЯ_5, так і не оформивши в нотаріуса заяви про прийняття спадщини, оскільки не мала у паспорті фотографії, яка вклеюється у віці 45 років. Після смерті матері, заявник звернулась до нотаріуса за місцем заведення спадкової справи із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, однак, нотаріус відмовила у вчинені цієї нотаріальної дії, оскільки не було документального підтвердження факту проживання заявника та спадкодавця однією сім'єю для спадкування в порядку четвертої черги за законом.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.08.2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила заявник ОСОБА_2 в особі свого представника - ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Апелянт вважає, що для підтвердження вказаного юридичного факту їхньою стороною надано достатньо доказів, проте, суд першої інстанції не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у задоволенні заяви.

Звертає увагу, що покійний дід ще за життя зареєстрував заявника у своїй квартирі, в якій вона проживає й на даний час, оплачує комунальні послуги, підтримує житло в належному стані, отримує за вказаною адресою пенсію по втраті годувальника і рішенням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради її призначено опікуном малолітньої сестри з визначенням місця проживання разом з нею за вказаною адресою місця проживання спадкодавця.

В судове засідання апеляційного суду представник заінтересованої особи не з'явився, нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення заявника із вказаною заявою та її розгляду судом першої інстанції по суті, було передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Так, зокрема, перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядає суд, було визначено у частині першій статті 256 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 1 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За вимогами ст.235 ЦПК України у чинній на момент розгляду справи редакції, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Аналогічні за змістом положення містяться й у чинній на момент розгляду справи апеляційним судом редакції ЦПК України (ст.ст.293, 294, 315 ЦПК).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Так, зокрема, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК).

У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідненості включно (ст.1265 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_5 (а.с.5, 43), який на момент смерті проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, яка належала йому на праві приватної власності (а.с.6, 8, 46-47, 49 зворот).

Вказана квартира складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м. (а.с.8, 9, 50-51).

На момент смерті ОСОБА_5, разом з ним у квартирі була зареєстрована з 14.11.2014 року, як наймач, заявник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-18, 151).

Відповідно до довідки ЛКП «Сигнівка» від 19.10.2016 року (а.с.12,16), заявник ОСОБА_2 проживала в даній квартирі без реєстрації разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6 та спадкодавцем ОСОБА_5 з 2009 року до дня його смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Додатково, апеляційному суду було надано акти, складені комісією ЛКП «Сигнівка» 29.09.2016 року та 23.05.2017 року (а.с.145, 146), якими в черговий раз підтверджено факт проживання заявника ОСОБА_2 разом з її матір'ю та спадкодавцем ОСОБА_5 з 2009 року до дня його смерті.

Вказані акти складені комісією ЛКП «Сигнівка» зі слів мешканців сусідніх квартир №73 ОСОБА_8 та №76 ОСОБА_9

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 була заведена Другою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви його рідного брата ОСОБА_7 від 05.05.2016 року про відмову від прийняття спадщини на користь своєї дочки (племінниці спадкодавця) - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7,10, 37, 42 зворот, 44-45, 54, 55, 154-155).

В матеріалах спадкової справи немає інших заяв щодо прийняття спадщини, окрім як заяви рідного брата спадкодавця про відмову від прийняття спадщини на користь матері заявника, а тому підстав для висновку про наявність спору про право немає.

ОСОБА_6, яка є матір'ю заявника ОСОБА_2 (а.с.15), померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).

Шлюб між матір'ю та батьком заявника ОСОБА_2 було розірвано 09.11.2000 року (а.с.13), тобто ще задовго до її проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю.

Той факт, що мати заявника вчиняла дії для оформлення своїх спадкових прав на підставі заяви свого батька, який відмовився від прийняття спадщини після смерті рідного брата у її користь, підтверджується замовленням на виготовлення СПД ОСОБА_10 висновку про вартість квартири АДРЕСА_1, в якому саме вона вказана як замовник на виготовлення цього висновку на підставі договору від 30.05.2016 року (а.с.52), а також квитанцією про оплату інформаційних довідок від 05.05.2016 року (а.с.43 зворот, 44).

Крім наведених вище письмових доказів, факт проживання заявника разом зі своєю матір'ю та спадкодавцем однією сім'єю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 03.11.2016 року (а.с.28, 39, 40), заявнику ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання однією сім'єю із спадкодавцем.

Отже, встановлення даного факту заявнику необхідне для отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки інших спадкоємців, які б відносились до першої - третьої черги спадкоємців за законом немає, а в іншому порядку, ніж у судовому, вона цей факт встановити не зможе.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2, оскільки наведених вище доказів у сукупності та з урахуванням нових доказів, додатково поданих апеляційному суду, є достатньо для встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім'єю з 2009 року до дня його смерті, що є більше, ніж п'ять років, саме так як цього вимагає норма статті 1264 ЦК України для віднесення заявника ОСОБА_2 до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заяви.

При вирішенні по суті заяви, окрім наведеного вище, колегія суддів також враховує й ту обставину, що первинно, дії по підготовці документів для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 вчиняла мати заявника, хоч і без оформлення відповідної заяви про прийняття спадщини, однак, нотаріус приймав від неї таке виконання (оплата довідок, замовлень тощо).

Крім того, спадкодавець за життя зареєстрував заявника ОСОБА_2 у своїй квартирі, в якій вона на даний момент проживає з малолітньою сестрою, опікуном якої вона стала після смерті матері (а.с.95-97).

Отже, з наведених вище мотивів та на підставі досліджених апеляційним судом доказів, заява ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю до дня його смерті підлягає задоволенню.

При цьому, не може бути задоволена вимога заявника у такій формі встановлення факту, як вона просить у своїй заяві, оскільки в резолютивній частині рішення необхідно точно вказувати період спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю, а доказами, дослідженими апеляційним судом, підтверджується факт спільного проживання заявника із спадкодавцем однією сім'єю саме з 2009 року до дня його смерті, а не так, як просить заявник - «понад 5 років» до часу відкриття спадщини після його смерті, а тому заява і, відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1,4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, у квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 липня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.