Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 766/14032/16-ц

провадження № 61-21536св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2017 року у складі судді Гаврилова Д. В. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2017 року у складі колегії суддів: Базіль Л. В., Бугрика В. В., Орловської Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 12 березня 2009 року з кредитної спілки «Кредит-енерго» на його користь стягнуто заборгованість за депозитним договором у розмірі 207 703,38 грн.

Виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного рішення суду перебував на примусовому виконанні в Дніпровському ВДВС м. Херсона, і за період із 21 липня 2009 року по 01 листопада 2012 року з кредитної спілки «Кредит-Енерго» на його користь стягнуто 3 642,36 грн, станом на 12 травня 2016 року борг становить 20 4061,38 грн.

Із грудня 2010 року кредитна спілка «Кредит-Енерго» виключена з державного реєстру фінансових установ, анульовано свідоцтво про державну реєстрацію як юридичної особи, у зв'язку з чим рішення суду органами державної виконавчої служби не виконується. В червні 2016 року при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження щодо керівників кредитної спілки йому стало відомо про наявність кредитного боргу ОСОБА_5, який утворився внаслідок неповернення останнім кредитних коштів кредитній спілці «Кредит - Енерго» в сумі 76 000,00 грн.

Оскільки депозитні кошти неповернуті позивач вважає, що він на підставі чинного законодавства набув право вимоги до відповідача і має право задовольнити свої вимоги за рахунок стягнення з відповідача кредитної заборгованості.

Враховуючи наведене, позивач просив замінити кредитну спілку «Кредит-енерго» як боржника за виконавчим листом № 2-1265/09, виданого 25 травня 2009 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з кредитної спілки «Кредит - Енерго» на користь ОСОБА_4 207 703,38 грн депозитних коштів, на ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_5 на його користь 15 879,24 грн у рахунок часткового погашення кредиту, 29 385,64 грн - подвійний розмір інфляційних збитків, 16 688,18 грн - відсотки за користування кредитом,16 126,35 грн - пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, а всього 78 079,41 грн боргу та моральну шкоду в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день виплати або стягнення у примусовому порядку.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не набув права вимоги за кредитним договором, укладеним між кредитною спілкою «Кредит-Енерго» та ОСОБА_5, оскільки він не є правонаступником кредитної спілки, жодних правочинів щодо відступлення права вимоги із ним не укладалося та він не виконував обов'язку боржника, між позивачем та відповідачем не виникало та не існує жодних правовідносин, у яких позивач виступав би кредитором, а відповідач боржником.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не випливають на їх правильність.

У травні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що правовідносини вкладника, кредитодавця і позичальника є взаємопов'язаними між собою, оскільки за рахунок неповернутих вкладникам сум депозитів задовольняються потреби позичальника в наданні йому коштів поза волею власників цих коштів. Звертає увагу, що він ніколи не давав згоди кредитній спілці «Кредит-Енерго» на передачу належних йому коштів позичальникам за кредитними договорами. Суди розглянули справу без повного з'ясування обставин справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

У липні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала до суду заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України (у редакції на час ухвалення судових рішень у справі) щодо законності та обґрунтованості.

Судами встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 12 березня 2009 року з кредитної спілки «Кредит-Енерго» на користь ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за депозитним договором в розмірі 207 703,38 грн.

Згідно із листом головного державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні Виноградчої Н. О. від 12 травня 2016 року № 6213, виконавчий лист № 2-1265/09 виданий 25 травня 2009 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з кредитної спілки «Кредит-Енерго» на користь ОСОБА_4 боргу на суму 207 703,74 грн, перебував на примусовому виконанні у відділі, за період із 21 липня 2009 року по 01 листопада 2012 року з боржника кредитної спілки «Кредит -Енерго» на користь ОСОБА_4 стягнуто 3 642,36 грн, станом на 12 травня 2016 рік борг становить 204 061,38 грн.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного ВДВС м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30 вересня 2016 року виконавчий лист № 2-1265/09, виданий 25 травня 2009 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з кредитної спілки «Кредит-Енерго» на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 207 703,74 грн, повернуто стягувачеві на підстав пункту 5 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до листа голови комісії з ліквідації Держфінпослуг М.Лутак від 12 квітня 2012 року № 2270/40-12 у зв'язку із невиконанням кредитною спілкою «Кредит-Енерго» заходів впливу, застосованих Держфінпослуг, було прийнято рішення члена комісії - директора департаменту тимчасового адміністрування фінансово-кредитних установ від 27 грудня 2010 року № 99-КС про виключення інформації про кредитну спілку «Кредит- Енерго» з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Вказане рішення схвалене розпорядженням Держфінпослуг від 30 грудня 2010 року № 1019. Одночасно повідомлено, що прийняття рішення про виключення кредитної спілки з державного реєстру фінансових установ не звільняє їх від обов'язку виконання раніше взятих зобов'язань перед вкладниками щодо повернення коштів, розміщених на депозитних рахунках.

18 вересня 2009 року між кредитною спілкою «Кредит-Енерго» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 139/08 КК, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 76 000,00 грн зі строком повернення до 18 вересня 2009 року.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов'язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, дійшли правильного висновку про те, що позивач не набув права вимоги за кредитним договором, укладеним між кредитною спілкою «Кредит-Енерго» та ОСОБА_5, оскільки він не є правонаступником кредитної спілки, жодних правочинів щодо відступлення права вимоги із ним не укладалося та він не виконував обов'язку боржника, між позивачем та відповідачем не виникало та не існує жодних правовідносин, у яких позивач виступав би кредитором, а відповідач боржником.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик