№ 207/2805/18
№ 2/207/1514/18
02 жовтня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Бистрової Л.О.
при секретарі Мозоль О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянське в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Камянської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, -
Позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Камянської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння за адресою: вулиця Горіхова, будинок № 13 в м. Камянське Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 24.02.1993 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської районної державної адміністрації.
В зазначеному вище житловому будинку, окрім неї, також зареєстровані: її син ОСОБА_2, донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4
Відповідач після одруження змінив своє прізвище на ОСОБА_2 та переїхав мешкати до дружини. Місце його проживання та засоби звязку на даний момент їй не відомі, оскільки вони не спілкуються. В зазначеному будинку відповідач не мешкає з липня 2014 року.
Наявність реєстрації відповідача перешкоджає позивачу отримати субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. Надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Треті особи в судове засідання не зявились. Надали заяви з проханням справу розглядати за їх відсутності.
На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:
Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до довідки № 462/5 про склад сімї, виданої головою квартального комітету № 5 03.08.2018 року, в зазначеному житловому приміщенні зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 9).
Згідно з актом, складеним головою квартального комітету № 5 ОСОБА_5 та сусідами від 03.08.2018 року, ОСОБА_2 з липня 2014 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 8).
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 264, 265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Камянської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 13 по вулиці Горіхова у м. Камянське Дніпропетровської області.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.п.15.5, п.п.15 ч.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Головуючий суддя Л.О. Бистрова