Справа № 334/4275/18
Провадження № 6/669/7/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.

з участю секретаря Демянюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білогіря подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ПОСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх боргових зобовязань.

В обґрунтування вимог головний державний виконавець вказує, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя знаходиться зведене виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 669/1016/17, який виданий 13 лютого 2018 року Білогірським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» кредитного боргу в сумі 48947,69 грн.

Посилаючись на ухилення боржника добровільно погасити заборгованість, яка станом на 07 червня 2018 року не сплачена, державний виконавець просить суд винести ухвалу, якою тимчасово заборонити боржнику ОСОБА_1 виїзд за межі України до виконання зобов'язань.

Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду подання повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява з проханням розглядати подання у її відсутності (а.с. 20).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно вимог п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як слідує із розяснень Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 55971880 з виконання виконавчого листа № 669/1016/17, виданого 13 лютого 2018 року Білогірським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» суми коштів в розмірі 48947,69 грн. (а.с. 5, 8).

З виконання вказаного виконавчого листа постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя від 16 березня 2018 року відкрито виконавче провадження, однак суду не надано підтвердження отримання боржником копії ухвали про відкриття виконавчого провадження (а.с. 8).

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що на імя ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, відомості про арешт якої в матеріалах справи відсутні, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_1 (а.с. 9).

Із довідок Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, які знаходяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 на обліку в органах ДПС та Пенсійного фонду України, як платник податків чи одержувач пенсії, не перебуває (а.с. 11-14).

05 червня 2018 року державним виконавцем було проведено виїзд за місцем проживання боржника за адресою вул. Ладозька, 14/157 м. Запоріжжя, в ході якого перевірити майновий стан боржника не вдалося, двері державному виконавцю не відчинено, натомість залишена повістка на 07 червня 2018 року (а.с. 15).

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, головний державний виконавець зазначила, що боржник рішення суду не виконує та ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В свою чергу, державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Сам по собі факт неявки боржника на виклик державного виконавця та відсутність його за місцем проживання не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязання.

Крім того, подання не містить обґрунтування обставин з посиланням на належні докази та підтвердження необхідності обмежити боржника у праві виїзду за межі України. При цьому, відкриття виконавчого провадження та наявність заборгованості не можуть розглядатися достатніми підставами для застосування судом саме такого заходу, як обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Також до матеріалів подання не надано будь-яких належних доказів на підтвердження можливості чи бажання боржника ОСОБА_1 виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявності у нього закордонного паспорта, не наведено попередніх випадків перетину ним державного кордону та виїзд за межі України, які б давали підстави вважати його таким, що має бажання покинути межі України з метою невиконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що наразі відсутні достатні підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. І. Давидюк