Номер провадження: 22-ц/785/2876/18
Номер справи місцевого суду: 501/2787/14-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Справа № 520/7121/14-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Моноліт»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Моноліт», про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_5,на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Пушкарського Д.В. 10 липня 2017 року,

встановив:

У червні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненим у травні 2016 р. позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому остаточно просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю, а саме автомобіль «Мазда 6» та майнові права за Договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, виділивши: 1.1) ОСОБА_4: 1.1.1) автомобіль «Мазда 6», державний реєстраційний номер - НОМЕР_6 кузов - НОМЕР_7; 1.1.2) грошову компенсацію вартості майнових прав за договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, у розмірі - 27 900,00 грн., стягнувши вказану суму з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4; 2) ОСОБА_5 - грошові кошти, отримані внаслідок укладення угоди від 12.05.2012 р. про розірвання Договору № 2064 від 25.05.2010 р., укладеного між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, загальна сума яких складала - 205 800,00 грн..

ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2003 р. був укладений шлюб з відповідачкою. За час шлюбу було придбано майнові права за договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, та вищевказаний автомобіль.

З початку 20013 р. сімейні стосунки припинено. Між ОСОБА_5 та ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» було укладено договір про розірвання договору № 2064 від 25.05.2010 р., гроші були поверненні ОСОБА_5 (Т. 1, а. с. 2 - 4, 136 - 140).

У квітні 206 р. ОСОБА_5, не визнавши первісний позов ОСОБА_4, звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила: 1) визнати спільним сумісним майном подружжя гараж в кооперативі «Надія», вартістю - 9 000 доларів США, автомобіль «Мазда 6», вартістю - 12 000 доларів США, грошові кошти на банківських рахунках на суму - 17 570 доларів США, кошти у сумі - 200 000 грн., які були повернуті у грудні 2012 р.; 2) поділити спільне майно, виділивши: 1) ОСОБА_4 - гараж, вартістю - 9 000 доларів США; 2) ОСОБА_5 - автомобіль, вартістю - 12 000 доларів США; 3) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 - 311 301,90 грн. та судові витрати у сумі - 2 067,00 грн..

ОСОБА_5 свої зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що за час шлюбу було придбано гараж в кооперативі «Надія», вартістю - 9 000 доларів США, автомобіль «Мазда 6», вартістю - 12 000 доларів США, яким вона користується. На момент припинення сімейних стосунків на банківських рахунках ОСОБА_4 знаходилися кошти на суму - 17 570 доларів США.

За договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та нею, були внесені кошти на будівництво квартири. 11.05.2012 р. вказаний договір було розірвано. У грудні 2012 р. кошти у сумі - 200 000 грн. були повернуті (Т. 1, а. с. 136 - 140).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10.07.2017 р. первісний позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя автомобіль «Мазда 6», грошова компенсація майнових прав за Договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, у розмірі - 200 000,00 грн..

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Виділено ОСОБА_4: - автомобіль «Мазда 6»; - грошова компенсація майнових прав за Договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, у розмірі - 25 000,00 грн., які стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4.

Виділено ОСОБА_5: - грошові кошти, отримані останньою за наслідком укладання угоди від 12.05.2012 р. про розірвання Договору № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, загальна сума яких складала - 200 000,00 грн..

В задоволені решти позовних вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 10 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №440.

Рішенням Іллічівского міського суду Одеської області від 25.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період перебування сторонами в шлюбних відносинах подружжям набуто у власність наступне майно: - автомобіль «Mazda 6», номерний знак - НОМЕР_1, кузов НОМЕР_8; - майнові права за Договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «Будівельна фірма«Моноліт» та ОСОБА_5, на загальну суму - 205 800 грн..

Все вищезазначене майно набуте сторонами в період шлюбу, але оформлено на ім'я ОСОБА_5.

25.05.2010 р. між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5 укладено Договір № 2064, за яким ОСОБА_5 внесено в рахунок оплати майнових прав на квартиру, що будувалась на період дії Договору, - 205 800 грн..

11.05.2012 р. між ОСОБА_5 та ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» укладено Угоду про розірвання Договору № 2064 від 25.05.2010 р., укладеного між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5.

За результатом виконання Угоди про розірвання Договору № 2064 від 25.05.2010 р. ОСОБА_5 отримано грошові кошти в розмірі - 200 000 грн., в якості компенсації майнових прав за Договором № 2064 від 25.05.2010 року, а не - 205 800 грн., як зазначає в своїй позовній заяві Позивач.

Згода ОСОБА_4 на укладання Угоди про розірвання Договору № 2064 від 25.05.2010 р., яка повинна була бути надана у письмовій формі, отримана не була. За його поясненнями, він дізнався про її укладання відповідачем вже під час розгляду справи. Жодних доказів про укладання угоди в інтересах сім'ї, підстав для укладання такої угоди, витрачання грошових коштів, отриманих за результатами укладання даної угоди в інтересах сім'ї, відповідачем не надано. Тому суд, з урахуванням правової природи даного правочину, який полягає у фактичній відмові від набуття права власності на нерухомість, розцінює її як таку, що суперечить інтересам сім'ї.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне.

Наявність грошових коштів на банківських рахунках позивача не знайшла свого підтвердження. Суду не надано жодних доказів наявності таких грошових коштів, їх існування на банківських рахунках позивача взагалі.

Суд не може оцінити як належний та допустимий доказ залучену до матеріалів справи виписку з банку, яка, по-перше, не містить відомостей про банківську установу, яка видала таку виписку, по-друге, не містить печатку та підпис уповноваженої особи банківської установи, що унеможливлює оцінку даної виписки як офіційного документа та носія відповідної інформації.

Гараж в гаражному товаристві «Надія», точна адреса якого в зустрічній позовній заяві не зазначена, також на думку суду не підлягає поділу, за недоведеністю підстав для включення гаражу до переліку майна, яке підлягає поділу як спільна сумісна власність подружжя.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які документи на такий гараж, відсутні і документи на підтвердження наявності права власності на нього в будь-якої особи. Без документального підтвердження права власності на спірний гараж, суд вважає, що такий гараж не може бути предметом поділу між подружжям.

Суд висловлює свою оцінку щодо вартості документально підтвердженим об'єктам поділу між сторонами: - майнові права за Договором № 2064 від 25.05.2010 р., укладеним між ТОВ «БФ «Моноліт» та ОСОБА_5, вартість - 200 000 грн., касовий ордер від 03.12.2012 р.; - автомобіль «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_8, вартість - 150 000 грн..

Суд зауважує, що за клопотанням представника відповідача, судом була призначена експертиза з метою встановлення ринкової вартості спірного автомобіля. Експертизу проведено не було, в зв'язку з ненаданням автомобіля експерту Відповідачем, що позбавило суд, у даному випадку, можливості встановити вартість спірного автомобіля саме через неналежне виконання відповідачем процесуальних обов'язків. За таких обставин суд приймає оцінку вартості автомобіля, зазначену позивачем.

Враховуючи викладені обставини, та з урахуванням норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 підлягають задоволенню частково (Т. 1, а. с. 210 - 213).

ОСОБА_6 - представник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким поділити спільне майно подружжя за запропонованим нею у зустрічному позові варіантом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд не встановив повністю обсяг спільного майна подружжя, безпідставно відмовлено у витребуванні інформації з Банку щодо наявності коштів на банківському рахунку.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково надала апеляційному суду Звіт про ринкову вартість автомобіля «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_8.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні його представник наполягав на поділі спільного майна подружжя, вказаному і рішенні суду першої інстанції, разом з тим погодився з вартістю автомобіля «Mazda 6», вказаною у наданому апеляційному суду Звіті про його ринкову вартість.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду вказаним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає. Погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції повністю не можна.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами правовідносин щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, склад спільного сумісного майна подружжя. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 60, 70, 71, 1166 СК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Оскільки беззаперечно встановлено, що під час шлюбу подружжям було придбано автомобіль, а кошти за результатами розірвання договору про будівництво квартири отримала ОСОБА_5, які не були витрачені в інтересах сім'ї, правильним є висновок суду про поділ саме цього майна між подружжям.

Доводи апелянта про те, щосуд не встановив повністю обсяг спільного майна подружжя, безпідставно відмовлено у витребуванні інформації з Банку щодо наявності коштів на банківському рахунку, колегія суддів відхиляє. На виконання ухвали апеляційного суду ПАТ АБ «Південний» повідомило, що рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_4 у Банку не має. Матеріали справи не містять доказів щодо права власності на гараж.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення вартості автомобіля «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_8, яка була визначена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи визнання в апеляційному суду представником ОСОБА_4 вартості вказаного автомобіля, вказаної у наданому апеляційному суду Звіті, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6 - представника ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неправильного висновку суду щодо вартості спірного автомобіля, що призвело до неправильного розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити, за вищевказаного обґрунтування, виклавши резолютивну частину рішення в іншій редакції.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_5,- задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 липня 2017 року - змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Моноліт», про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя- задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя:

- автомобіль «Mazda 6 2.0», 2007 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_9, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, вартістю - 170 654 (сто сімдесят тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.;

- грошову компенсацію вартості майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5 у розмірі - 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп..

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Виділити ОСОБА_4:

- автомобіль «Mazda 6 2.0», 2007 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_9, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, вартістю - 170 654 (сто сімдесят тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.;

- грошову компенсацію вартості майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, у розмірі - 14 673 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 00 грн., яку стягнути з ОСОБА_5 (НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (НОМЕР_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5).

Виділити ОСОБА_5:

- грошову компенсацію вартості майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, у розмірі, отримані ОСОБА_5 за наслідком укладання угоди від 12.05.2012 року про розірвання Договору № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеного між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, загальна сума яких складає - 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп..

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на: 1) майнові права за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_5, у розмірі - 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.; 2) автомобіль «Mazda 6 2.0», 2007 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_9, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, вартістю - 170 654 (сто сімдесят тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.;

В задоволенні решти позовних вимог первісного позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (НОМЕР_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5) судовий збір у сумі - 3 486 (три тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 84 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 (НОМЕР_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5) на користь ОСОБА_5 (НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) судовий збір у сумі - 88 (вісімдесят вісім) грн. 91 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе