Справа № 459/840/18
Провадження № 2/459/545/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Чухно Т.Л.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК», з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2018 року позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому, просить визнати виконавчий напис від 01.02.2016 року №778, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 20190,30 грн. таким, що не підлягає виконанню. Вимоги обгрунтовані тим, що кредитні правовідносини, які виникли між нею та відповідачем на підставі договору від 16.04.2010 року є припиненими у звязку із повним його погашенням. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог діючого законодавства України, оскільки в документах, на підставі яких він був вчинений, відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором, окрім цього не враховано строки позовної давності.

Ухвалою від 19.03.2018 року провадження у даній справі відкрито та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судового засідання від 13.04.2018 року, у звязку із задоволенням клопотання позивача про витребування доказів та клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні.

24.04.2018 року через канцелярію суду надійшло пояснення третьої особи на позов, де приватний нотаріус ОСОБА_6 вказала, що вчинила виконавчий напис відповідно з вимогами закону. Між цим також додала, що по суті мотиви позову зводяться до дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Звертає увагу на те, що помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, за змістом Постанови Пленуму Верхового Суду України №2 від 31. 01.1992 року «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

14.05.2018 року представником відповідача подано відзив відносно позову, у якому останній зазначив, що Верховний суд України у постанові №6-158цс15 від 20.05.2015 року вказав, що приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з врахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. Також, на його думку є необґрунтованими посилання позивача на Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень», оскільки укладений між сторонами договір не забезпечувався іпотекою чи заставою рухомого майна. Між цим також вказав, що позивачем не представлено суду доказів, які б свідчили про недотримання кредитором трьохрічного строку стягнення з дня виникнення права вимоги. Безпідставними вважає твердження позивача про порушення вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так як положення зазначеного Закону стосуються обліку господарських операцій господарюючих субєктів, до котрих апріорі не належить фізична особа.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини викладені у позові, просив такі задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, направила до суду письмове клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 16.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем був укладений кредитний договір, який складається: із анкети-заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, а також банківських тарифів.

Листом від 21.01.2016 року відповідач направив на адресу ОСОБА_3 повідомлення з вимогою виконання зобов'язань за вказаним договором.

Із представленої копії фіскального чеку видно, що поштова кореспонденція відправлена адресату ОСОБА_3 26.01.2016 року.

Із матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 778 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 21 890 грн. боргу за кредитним договором №б/н від 16.04.2010 року. Із зазначеного виконавчого напису видно, що вказана сума включає залишок заборгованості за кредитом в розмірі 2 620,09 грн., суму заборгованості за відсотками 13 708,77 грн., пеню та комісію 2900,00 грн., штраф 961,44 грн., а також витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн.; стягнення здійснюється за період з 16.04.2010 року по 31.12.2015 року.

Також, як вбачається із копії постанови державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.10.2017 року, на виконанні у Червоноградському МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № ВП 54889256 з виконання виконавчого напису №778, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 21 890,30 грн.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції Українивід 22лютого 2012року №296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Законі України "Про нотаріат" та Порядку.

Так, відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Як регламентовано ст.1049 ЦК України- позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року№6-887цс 17.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі- Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору;б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно з п.п.3.1-3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем на підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи:

1)заяву від 01.02.2016 року;

2)копію довіреності;

3)копію вимоги від 21.01.2016 року про усунення порушень за кредитним договором;

4)копію фіскального чеку «Укрпошти» про оплату за доставку кореспонденції від 26.01.2016 року;

5)копію кредитного договору (анкети-заяви);

6)копія засвідченої виписки з особового рахунку боржника;

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів отримання позивачкою в передбачений законодавством строк письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 16.04.2010 року.

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, представником кредитора нотаріусу не було надано Правил надання банківських послуг, а також банківські тарифи за весь період кредитування, які в сукупності складають зміст кредитного договору та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація, зокрема щодо встановлення та розміру відсотків за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені) тощо.

Відповідачем суду не було надано доказів про те, що приватному нотаріусу для здійснення виконавчого напису надавався саме оригінал договору (анкети-заяви).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, представником кредитора нотаріусу не було надано оригіналу кредитного договору.

Крім того, суд звертає увагу, що надані нотаріусу документи не містять засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки представлена виписка не містять первинних облікових документів, оформлених у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», які б підтверджували безспірність заборгованості та встановлювали прострочення виконання зобов'язання.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 оспорює законність вимог банку щодо стягнення з неї заборгованості, законність вимог банку щодо розміру нарахувань відсотків, неустойки (пені та штрафу) за порушення умов договору, суд дійшов висновку, що заборгованість не є безспірною.

В той же час ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Аналогічна норма, як уже зазначалося вище, закріплена і у абзаці другому п.п.3.1 Порядку.

Попри це, вимоги за якими був виданий виконавчий напис грунтуються на заборгованості, яка виникла більше ніж протягом пяти років до дня видачі виконавчого напису, що також вказує на протиправність цього виконавчого напису та відсутність безспірності заборгованості.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (НОМЕР_1, вул.С.Бандери,47/158, м.Червоноград)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» (14360570, вул.Грушевського,1Д, м.Київ) з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 (вул.Центральна,6/9, м.Дніпро) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 01.02.2016 року №778 вчинений ОСОБА_5 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 20190,30 грн. таким, що не підлягає виконання.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.10.2018 року.

Суддя: М. Д. Новосад