РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

за участю: позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, суд,

встановив:

У червні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області з Михайлівського районного суду Запорізької області за підсудністю за розпорядженням №20 від 20 червня 2018 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати, інфляційних та моральної шкоди. У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з вересня 2017 року по 18 травня 2018 року включно у розмірі 34444,15 грн.; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 09 червня 2018 року по день звернення до суду у розмірі 13664 грн. і далі по день ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача компенсацію втрати заробітної плати у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2617,76 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року відкрито провадження у цивільної справи №321/747/18, за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати, інфляційних та моральної шкоди, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачкою ОСОБА_1 було уточнено позовні вимоги, згідно яких остання просить суд стягнути з Публичного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2017 року по 08 червня 2018 року включно у розмірі 34 444,15 грн.; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 09 червня 2018 року по 02 жовтня 2018 року у розмірі 42119, 60 грн.; стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2617,76 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В уточненій позовній заяві позивачка вказує, що 21 жовтня 2009 року згідно наказу №2697-к від 21 жовтня 2009 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» , перетвореного в ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно наказу №420 від 27 липня 2016 року (зареєстровано в ЄДР за №22582175) на посаду фельдшера на 0,25 ставки. 23 листопада 2017 року згідно наказу №3894-к від 23 листопада 2017 року була переведена на посаду контролера енергозбуту 1 групи кваліфікації. У зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем умов праці та невиконання власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору на підставі наказу №2463-к від 07 червня 2018 року ОСОБА_1 була звільнена по ч.3 ст.38 КЗпП України з 08 червня 2018 року. Трудову книжку позивачці видали своєчасно, а заборгованість по заробітній платі та розрахунок при звільненні на загальну суму 34444 грн. 15 коп. не провели. Копії наказів про прийом на роботу та звільнення, довідку про середній заробіток за останні два місяці перед звільненням та про середньоденний заробіток на підставі заяви від 13 червня 2018 року надали лише після звернення до суду. Виникнення трудових відносин зумовило виникнення взаємних прав і обов'язків у відповідності до норм КЗпП України та інших актів трудового законодавства, зокрема щодо виплати заробітної плати та проведення розрахунків у разі звільнення. За період роботи з вересня 2017 року в порушення вимог наведених статей заробітна плата сплачувалась частково, не у повному розмірі, тому виникла заборгованість: за вересень 2017 року - 1020,15 грн., за листопад 2017 року - 745,01 грн., за грудень 2017 року - 3521,26 грн., за січень 2018 року - 3375,21 грн., за березень 2018 року - 4123,24 грн., за квітень 2018 року - 3885,60 грн., за травень 2018 року - 3922,22 грн., за червень 2018 року - 13851,62 грн. Всього борг по заробітній платі на день звільнення та звернення до суду складає 34444,15 грн. Виплата належних позивачці сум в день звільнення власником здійснена не була. Вона неодноразово зверталась до керівництва підприємства з вимогою провести розрахунок, але отримувала відмову з посиланням на скрутне фінансове становище ПАТ «Запоріжжяобленерго». Таким чином, роботодавцем на момент звільнення не було проведено розрахунок за період з вересня 2017 року по 08 червня 2018 року, що загалом становить 34 444,15 грн. та підтверджено Повідомленням відповідача про нараховану суму, належну працівникові при звільненні від 08 червня 2018 року за №582. Відповідно до ст.117 КЗпП роботодавець зобов'язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки виплати, починаючи зі дня звільнення 08 червня 2018 року по 02 жовтня 2018 року за 116 календарних днів (червень - 22 к.д., липень - 31 к.д., серпень - 31 к.д., вересень - 30 к.д. та жовтень - 2 к.д. = 116 календарних днів). Довідку щодо середньоденного заробітку позивачки за останні два місяці відповідач надав тільки після звернення до суду. На думку відповідача її середньоденний заробіток складає 210,24 грн. + 33,66 грн., або 243,90 грн., тобто, тільки з вихідної допомоги, з чим остання не згодна, так як відповідач безпідставно не врахував фактичний заробіток за травень, квітень 2018 року, який за цей період згідно довідки-повідомлення від 08 червня 2018 року за №582, складає за квітень 2018 року - 3885,60 грн., за травень 2018 року - 3922,22 грн. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки виплати, починаючи зі дня звільнення 08 червня 2018 року по 02 жовтня 2018 року за 116 календарних днів становить 42119,60 грн. (363,10 грн. х 116 календ. днів = 42119,60 грн.). Суми компенсації втрати заробітної плати у звязку з порушенням термінів їх виплати обчислюється шляхом множення щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом України за період невиплати заробітної плати на розмір невиплаченої заробітної плати більш ніж на місяць Інфляція з жовтня 2017 року склала 107,6% (за жовтень 2017 року - 101,2%, за листопад 2017 року - 100,9%, за грудень 2017 року 101 %, за січень 2018 року-101,5%, за лютий -100,9%, за березень - 101,1%, квітень 2018 року - 100,8%, травень 2018 року - 100,0%). Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобов'язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, що становить 2617,76 грн. (34 444,15 грн. х 107,6% = 37061,91 грн. - 68 776,86 грн. = 2617,76 грн.). Моральну шкоду позивачка обґрунтовує постійним безгрошівям, вона вимушена була постійно дбати про необхідність отримання коштів для задоволення елементарних потреб, харчування, оплата комунальних послуг, тощо.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 рокуприйнято відмову позивачки ОСОБА_1 від позову в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати. Закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, вказала що відповідачем була виплачена заробітна плата у сумі 1021,06 грн., тому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2017 року по 08 червня 2018 року включно за вирахуванням отриманої суми. Також стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго»у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно поданого відзиву проти позову заперечує частково, просить закрити провадження у справі в частині стягнення заробітної плати у розмірі 365,98 грн.; відмовити в задоволенні позовних вимог із стягнення з Відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 09 червня 2018 року; відмовити у задоволенні позовних вимог із стягнення з Відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2617,76 грн.; відмовити у задоволенні позовних вимог із стягнення з Відповідача моральної шкоди.

Вислухавши пояснення позивачки, оглянувши матеріали справи, вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2009 року згідно наказу №2697-к від 21 жовтня 2009 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», перетвореного в ПАТ «Запоріжжяобленерго», згідно наказу №420 від 27 липня 2016 року (зареєстровано в ЄДР за №22582175) на посаду фельдшера на 0,25 ставки. 23 листопада 2017 року згідно наказу №3894-к від 23 листопада 2017 року була переведена на посаду контролера енергозбуту 1 групи кваліфікації.

На підставі наказу №2463-к від 07 червня 2018 року ОСОБА_1 була звільнена по ч.3 ст.38 КЗпП України з 08 червня 2018 року.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками , обраними і уповноваженими трудовим колективом ), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст.24 Закону України «Про оплату праці».

За період роботи з вересня 2017 року в порушення вимог наведених статей заробітна плата сплачувалась частково, не у повному розмірі, у звязку з чим виникла заборгованість: за вересень 2017 року - 1020,15 грн., за листопад 2017 року - 745,01 грн., за грудень 2017 року - 3521,26 грн., за січень 2018 року - 3375,21 грн., за березень 2018 року - 4123,24 грн., за квітень 2018 року - 3885,60 грн., за травень 2018 року - 3922,22 грн., за червень 2018 року - 13851,62 грн. Всього борг по заробітній платі на день звільнення та звернення до суду складав 34444,15 грн.

Відповідачем в день звільнення не було проведено розрахунок за період з вересня 2017 року по 08 червня 2018 року, що загалом становить 34 444,15 грн. та підтверджено Повідомленням ПАТ «Запоріжжяобленерго» про нараховану суму, належну працівникові при звільненні від 08 червня 2018 року за №582.

У відзиві зазначено, що Відповідач частково погасив заборгованість із заробітної плати Позивачу у сумі 365,98 грн. і станом на 30 серпня 2018 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 34 078,17 грн., що вказано у довідці Відповідача про невиплачену заробітну плату ОСОБА_1, станом на 30 серпня 2018 року, підписаною фінансовим директором та головним бухгалтером ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Разом з тим, відповідно до історії по картковому рахунку з 08 червня 2018 року по 19 вересня 2018 року, наданою позивачкою, твердження відповідача спростовуються. Із наданої довідки видно, що за вказаний період позивачці 31 серпня 2018 року була нарахована заробітна плата у розмірі 1021,06 грн., інших нарахувань у вигляді заробітної плати на рахунок позивачки не надходило.

Тому суд стягує з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 423 грн. 09 коп. (34444,15-1021,06=33 423,09).

Дії роботодавця ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо невиплати заробітної плати у період роботи ОСОБА_1 на підприємстві, не проведення з нею розрахунків при звільненні поставили її у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Неправомірні дії відповідача призвели до того, що ОСОБА_1 змушена захищати своє порушене право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Захист свого права вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого часу, побуту. Усі ці обставини призвели до виникнення у неї хвилювань та переживань, що негативно відображається на її психоемоційному стані. Позивачка вимушена була звільнитися із підприємства відповідача, у звязку із систематичним порушенням останнім законодавства про працю, невиплатою заробітної плати.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого житгя.

Розмір завданої позивачці моральної шкоди вона оцінила в 5000 грн.

Відповідно до ст.ст.23,1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, у випадку, коли вона зазнала душевних страждань у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідач не платив позивачці заробітну плату, у звязку із счим остання вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Трудовий договір між сторонами був розірваний у звязку із порушенням відповідачем трудового законодавства. І навіть в день звільнення відповідач не провів з позивачкою розрахунок.

Суд вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє. Позивачкою не надано доказів, що розмір моральної шкоди становить 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 423 грн. 09 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., а всього 36 127 гривень 89 копійок.

В іншій частині позовних вимог суд у задоволенні відмовляє.

Відповідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тому суд стягує з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись, ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (місце знаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, Код ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 72002, Запорізька область, с.м.т. Михайлівка, вул. Мічуріна б.66, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 423 грн. 09 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., а всього 36 127 (тридцять шість тисяч сто двадцять сім) гривень 89 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (місце знаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, Код ) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. ( Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: 6001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Призначення платежу: Судовий збір на користь держави, ПІБ платника).

В іншій частині позову у задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик