Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 351/837/16-ц

провадження № 61-20372св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2016 року у складі судді Сегіна І. Р. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Девляшевського В. А., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 березня 2010 року, яка виникла станом на 31 травня 2015 року в розмірі 13 456, 72 грн, з яких: 11 998,24 грн - заборгованість за кредитом; 341, 49 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн - штраф фіксована частина, 616, 99 грн - штраф процентна складова.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 05 березня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала 12 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_4 умови укладеного договору не виконує належним чином, у наслідок чого утворилася заборгованість, яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 надала докази погашення боргу перед банком у заявленому позивачем розмірі.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Сума нарахована банком відповідачем у добровільному порядку сплачена.

У касаційній скарзі, поданій 24 лютого 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 рокуі направити справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, постановлені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції не вчинив жодних дій щодо повного з'ясування обставин справи, не визнав явку представника банку для надання додаткових пояснень обов'язковою, не роз'яснив право на надання додаткових доказів, клопотань щодо уточнення позовних вимог та не попередив про наслідки не вчинення таких процесуальних дій. Апеляційний суд проігнорував додаткові докази, що надані позивачем до апеляційного суду на підтвердження своїх позовних вимог, які позивач не мав можливості надати у суді першої інстанції, тим самим позбавив позивача можливості захистити порушені права у судовому порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 27 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Снятинського районного суду Івано-Франківської області.

31 липня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу, мотивовані тим, що судові рішення є законними і обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосування норм матеріального права. Нею сплачена сума нарахована банком у повному розмірі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Суди встановили, що 05 березня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала 12 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням умов укладеного договору у ОСОБА_4 станом на 31 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 13 456, 72 грн, з яких: 11 998,24 грн - заборгованість за кредитом; 341, 49 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн - штраф фіксована частина, 616, 99 грн - штраф процентна складова.

23 серпня 2016 року ОСОБА_4 сплатила нараховану банком заборгованість у розмірі 13 473 грн, що підтверджується дублікатом чеку, який міститься в матеріалах справи.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки заявлені банком вимоги виконані відповідачем у повному обсязі.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року у редакції станом на час розгляду справи судами, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що сплачена відповідачем сума боргу була розподілена відповідно до умов укладеного договору, а тому тіло кредиту та нараховані відсотки не були погашені, не заслуговують на увагу, оскільки заявлені банком вимоги у цій справі відповідач погасила у повному обсязі.

Оскаржувані судові рішення не містять встановлених судом обставин про повне погашення ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, а лише за пред'явленими АТ КБ «ПриватБанк» вимогами.

Доводи щодо позбавлення права надати в суді першої інстанції докази по суті заявлених позовних вимог, до уваги не беруться, оскільки 11 травня 2016 року представник банку подав до районного суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що матеріалами справи містять необхідні докази.

Інші доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат