Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 Справа №607/4622/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення та встановлення порядку користування квартирою , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право користування на одну кімнату (за № 3 технічного паспорту квартири) - розміром 14,2 кв.м., в трикімнатній квартирі, що розташована за адресою: бульвар Шевченка, 4/7 м. Тернополя; зобовязати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не чинити їй перешкод у користуванні однією кімнатою (за № 3 технічного паспорту квартири) - розміром 14,2 кв.м., а також ванною та туалетом, кухнею, коридором, та входом в квартиру, шляхом надання їй можливості зробити копію ключів від вхідних дверей квартири.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходився виконавчий напис приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу від 15.05.2009 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_7 на користь позивача 210 019,25 грн. ОСОБА_7 ухилявся від сплати боргу. Оскільки боржником виконавчий документ не виконувався, в рахунок погашення боргу державним виконавцем було описано належну боржнику 1/6 частини квартири №7, що знаходиться в будинку № 4 на бульварі Шевченка у м. Тернополі. Так, як дана частина квартири не була реалізована з прилюдних торгів, вона була передана ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу. На підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, 09 грудня 2011 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9, видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яке зареєстроване в реєстрі за №2139. Позивачка неодноразово намагалась вселитися у спірну квартиру, однак відповідачі не впускають її, чинять різного роду перешкоди у користуванні належним їй житловим приміщенням. Позивач вважає, що оскільки загальна площа квартири становить 76,1 кв.м., житлова - 47,2 кв.м., то на неї, як співвласника квартири, припадає 7,87 кв.м. житлової площі та 12,68 кв.м. загальної площі. Вважають, що наближеною до зазначеного розміру, є найменша кімната (за № 3 у технічному паспорті)площею 14,2 кв.м. Також вважає, що визнання за нею права користування на меншу кімнату буде справедливим, оскільки вона не претендує на користування вбудованою шафою площею 2,8 кв.м., балконом - 0,8 кв.м., та частиною коридору на якій знаходиться меблі відповідачів (біля 3,93 кв.м.). Сторони не можуть дійти добровільної згоди щодо порядку користування спірною квартирою.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечили та подали суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого вказують на те, що відповідно до вимог ст.47 ЖК України, норма житлової площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м, на одну особу, а частка 1/6 позивача в жилій площі складає 7,87 кв.м., що є в двічі меншою належної норми, а найменша кімната в квартирі складає 14,2 кв.м. Також, вказують на те, що в квартирі зареєстровано чотири особи, однак фактично проживає сім осіб, в т.ч. малолітня дитина, що унеможливлює задоволення позовних вимог позивача, як в частині вселення в квартиру так і виділенні майна в натурі або усунення перешкоди в користуванні частиною квартири. Крім того, з часу оформлення права власності на 1/6 частину квартири, позивач не приймала та не приймає участі в утриманні житла. Тому вважають, що законних підстав для задоволення позовних вимог позивача не має.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав серії СЕЕ №002424, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №84350520 від 05.04.2017 р., ОСОБА_1, на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії ВРП 090406 від 16.12.2011 р., виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_10, за реєстром №2139, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/6 частина квартири №7 по бульварі Шевченка, 4 в м. Тернополі.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №90184318 від 21.06.2017 р., трикімнатна квартира №7 по бульварі Шевченка, 4 в м. Тернополі, на підставі Свідоцтва про право власності від 29.06.1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження органу приватизації №3250 від 25.06.1993 р., на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 ? частка, ОСОБА_8 - 1/6 частка та ОСОБА_3 1/6 частка.

Згідно Технічного паспорта, виданого 23.07.2012 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» квартира №7 по бульварі Шевченка, 4 в м. Тернополі складається із трьох окремих житлових кімнат, площею 16, 0 кв.м., 17,0 кв.м., 14,2 кв.м.. Кухня окрема площею 11,4 кв.м., ванна окрема, площею 2,8 кв.м., вбиральня, площею 1,1 кв.м., коридор 10,0 кв.м.,вбудована шафа 2,0;0,8 кв.м., балкон 0,8 кв.м. Загальна площа квартири складає 76,1 кв.м., а житлова 47,2 кв.м.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому зазначена норма закону передбачає усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі й шляхом вселення.

Сторони не можуть дійти добровільної згоди щодо порядку користування спірною квартирою.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а тому, слід усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою №7 у будинку №4 по вул. Шевченка у місті Тернополі, шляхом надання їй можливості зробити копії ключів від вхідних дверей зазначеної квартири, а також надання можливості користуватися її приміщеннями та кімнатами. При цьому суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визнання за нею право користування на одну кімнату (за № 3 технічного паспорту квартири) - розміром 14,2 кв.м., в трикімнатній квартирі, що розташована за адресою: бульвар Шевченка, 4/7 м. Тернополя, виходячи з такого.

В силу вимог ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року за № 2, в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки особи на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов.

Судом встановлено, що спірна квартира складається із трьох окремих житлових кімнат, площею 16, 0 кв.м., 17,0 кв.м., 14,2 кв.м.. Кухня окрема площею 11,4 кв.м., ванна окрема, площею 2,8 кв.м., вбиральня, площею 1,1 кв.м., коридор 10,0 кв.м.,вбудована шафа 2,0;0,8 кв.м., балкон 0,8 кв.м. Загальна площа квартири складає 76,1 кв.м., а житлова 47,2 кв.м.

На момент вирішення спору в квартирі зареєстровані четверо осіб, проживають без реєстраційного обліку ще троє осіб, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 17.11.2017 року та довідкою про склад сім»ї, виданою ПП «Авторитет Плюс» від 11.10.2017 року, тобто на кожного із мешканців квартири припадає по 6,74 м.кв. житлової площі.

Проте, при виділенні позивачу у користування кімнати житловою площею 14,2 кв.м. на кожного із них буде припадати по 4,71 кв.м. площі, що є меншим за жилу площу, яка установлена для надання одній особі. Крім цього, суд вважає, що такий поділ призведе до штучного погіршення житлових умов відповідачів і викличе необхідність постановки їх на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Також, відповідачі заперечують проти такого порядку користування квартирою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення та встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою №7 у будинку №4 по вул. Шевченка у місті Тернополі, шляхом надання їй можливості зробити копії ключів від вхідних дверей зазначеної квартири, а також надання можливості користуватися її приміщеннями та кімнатами.

Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., тобто по 213 (двісті тринадцять) грн.. 33 коп. із кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 15 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_11