САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/4925/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання недійсною угоди та додатків до неї,

за участі: представника позивача ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2015 року представник ТОВ «Авто Просто» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу. В позовній заяві представник позивача посилається на те, що 20 травня 2011 року між позивачем та ОСОБА_3 була укладена Угода №363933 та підписані Додатки №1 та №2, які є невідємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. 03.11.2011 року, ОСОБА_3, в порядку ст.12 Додатку №2 до Угоди, звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою, в якій він просив дозволу здійснити передачу прав та обовязків за Угодою №363933 ОСОБА_1 Того ж дня, між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було підписано Формуляр передачі угоди, а між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 протокол розрахунку. З огляду на зазначене, 03 листопада 2011 року між Позивачем та ОСОБА_1 була укладена Угода №375400 та підписані Додатки №1 та №2, які є невідємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. ОСОБА_1 належним чином виконувала умови Угоди і 03.11.2011 року одержала право на отримання автомобіля Chevrolet Captiva. 28.11.2011 року ОСОБА_1 реалізувала своє право, вибір іншого автомобіля шляхом підписання Акту вибору автомобіля, згідно якого вона просила змінити автомобіль марки Chevrolet Captiva на автомобіль KIA SPORTAGE. Станом на місяць подання заяви про заміну автомобіля, автомобіль Chevrolet Captiva коштував 243900,00 грн., а автомобіль KIA SPORTAGE 280000,00 грн. Різниця вартості автомобілів (36100,00грн.) була сплачена ОСОБА_1 на графік внесків. 25.11.2011 року ОСОБА_1 отримала автомобіль KIA SPORTAGE, кузов U5YPC811DCL107769, 2011 року випуску і зареєструвала його на своє імя у ВРЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області, свідоцтво про реєстрацію САК282688, реєстраційний номер НОМЕР_1. ОСОБА_1В, в свою чергу, зобовязалася оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 (ста двадцяти) щомісячних Повних внесків. 17.11.2011 року між ТОВ «Авто просто», як кредитором та ОСОБА_2, як поручителем, було укладено договір поруки за яким останній зобовязується відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобовязань за Угодою. Починаючи з березня 2014 року, ОСОБА_1 припинила сплачувати щомісячні внески, передбачені Угодою. Відповідно до умов Угоди, ОСОБА_1 зобовязалася оплатити 100 (сто) відсотків вартості автомобіля та вартість наданих їй за Угодою послуг шляхом оплати 120 (ста двадцяти) щомісячних повних внесків. Станом на серпень 2015 року автомобіль марки Chevrolet Captiva базової комплектації коштує 680400,00. ОСОБА_1 за період із червня 2011 року по лютий 2014 року (включно), було сплачено: 33 внески в оплату послуг; 58,7142% вартості автомобіля (чисті внески). Розмір боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» відповідно складає: 87 внесків в оплату послуг (120-33=87); 41,2858% вартості автомобіля (100%-58,7142%-41,2858%). Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за Угодою в грошовому еквіваленті, з урахуванням поточної ціни автомобіля Chevrolet Captiva, складає: внесків в оплату послуг: 183 815,34 грн., по сплаті чистих внесків: 280 908,58 грн. Станом на день підготовки даного позову, розмір штрафу і пені за невиконання ОСОБА_1 за Угодою №375400, складає 70 744,04 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» складає всього: 183 815,34 грн. + 280 908,58 грн. + 70 744,04 грн. = 535 467,96 грн. Неодноразові звернення до відповідачів результату не дали, борг не погашений, пропозицій щодо строків погашення боргу від відповідачів не надійшло. Станом на день подання позовної заяви борг не погашено. Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за Угодою № 375400 від 03.11.2011 року в розмірі 535467, 96 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 грн.

13.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Автопросто», третя особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання недійсною угоди та додатків до неї. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 03.11.2011 року між ТОВ «Авто просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 375400, зазначену угоду остання не підписувала, умови договору є несправедливими оскільки споживач повинен сплачувати кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, крім того в договорі не зазначено ціну товару, що є прямим порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів». Просила суд визнати недійсною угоду від 03.11.2011 року № 375400, укладену між нею та ТОВ «АВТОПРОСТО», а також додатки до неї № 1 та №2.

16 вересня 2015 року ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі (т.1 а.с.31).

28 жовтня 2015 року представником відповідача було подано апеляційну скаргу на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року про відкриття провадження у справі (т.1 а.с.87-88).

11 січня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року (т.1 а.с.102).

15 січня 2016 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у звязку з закінченням терміну повноважень судді Малихіної В.В., дану справу було передано для розгляду судді Румянцеву О.П. (т.1 а.с.106).

15 січня 2016 року ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцева О.П., дану справу було прийнято до розгляду (т.1 а.с.107).

10 листопада 2016 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу та провадження по справі зупинено (т.1 а.с.239-240).

22 березня 2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було скасовану ухвалу від 10 листопада 2016 року про призначення судової почеркознавчої експертизи та відновлено провадження у справі (т.2 а.с.12).

26 червня 2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська призначено судову почеркознавчу експертизу та провадження по справі зупинено (т.2 а.с.74-75).

20 жовтня 2017 року з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулася справа без виконання призначеної експертизи, оскільки кошти на рахунок Дніпропетровської НДІСЕ не надійшли, а клопотання судового експерта не виконано (т.2 а.с.90).

20 жовтня 2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було скасовану ухвалу від 20 жовтня 2017 року про призначення судової почеркознавчої експертизи та відновлено провадження у справі (т.2 а.с.91).

13.03.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання недійсною угоди та обєднано вимоги в одне провадження з первісним позовом ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягала на їх задоволенні на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнавала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Підтримувала зустрічні позовні вимоги та просила визнати угоду недійсною.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, неодноразово був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, неодноразово був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Авто Просто» в повному обсязі та вважає за необхідне задовольнити зустрічні позовні вимоги з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20 травня 2011 року між позивачем та ОСОБА_3 була укладена Угода №363933 та підписані Додатки №1 та №2, які є невідємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

03.11.2011 року, ОСОБА_3, в порядку ст.12 Додатку №2 до Угоди, звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою, в якій він просив дозволу здійснити передачу прав та обовязків за Угодою №363933 ОСОБА_1 Того ж дня, між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було підписано Формуляр передачі угоди, а між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 протокол розрахунку. ( а.с. 7-9)

03 листопада 2011 року між Позивачем та ОСОБА_1 була укладена Угода №375400 та підписані Додатки №1 та №2, які є невідємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. ОСОБА_1 належним чином виконувала умови Угоди і 03.11.2011 року одержала право на отримання автомобіля Chevrolet Captiva.

28.11.2011 року ОСОБА_1 реалізувала своє право, вибір іншого автомобіля шляхом підписання Акту вибору автомобіля, згідно якого вона просила змінити автомобіль марки Chevrolet Captiva на автомобіль KIA SPORTAGE. Станом на місяць подання заяви про заміну автомобіля, автомобіль Chevrolet Captiva коштував 243900,00 грн., а автомобіль KIA SPORTAGE 280000,00 грн. Різниця вартості автомобілів (36100,00грн.) була сплачена ОСОБА_1 на графік внесків. (а.с. 11-13).

25.11.2011 року ОСОБА_1 отримала автомобіль KIA SPORTAGE, кузов U5YPC811DCL107769, 2011 року випуску і зареєструвала його на своє імя у ВРЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області, свідоцтво про реєстрацію САК282688, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.10).

17.11.2011 року між ТОВ «Авто просто», як кредитором та ОСОБА_2, як поручителем, було укладено договір поруки за яким останній зобовязується відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобовязань за Угодою. Починаючи з березня 2014 року, ОСОБА_1 припинила сплачувати щомісячні внески, передбачені Угодою. Відповідно до умов Угоди, ОСОБА_1 зобовязалася оплатити 100 (сто) відсотків вартості автомобіля та вартість наданих їй за Угодою послуг шляхом оплати 120 (ста двадцяти) щомісячних повних внесків. Станом на серпень 2015 року автомобіль марки Chevrolet Captiva базової комплектації коштує 680400,00. ОСОБА_1 за період із червня 2011 року по лютий 2014 року (включно), було сплачено: 33 внески в оплату послуг; 58,7142% вартості автомобіля (чисті внески). Розмір боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» відповідно складає: 87 внесків в оплату послуг (120-33=87); 41,2858% вартості автомобіля (100%-58,7142%-41,2858%). Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за Угодою в грошовому еквіваленті, з урахуванням поточної ціни автомобіля Chevrolet Captiva, складає: внесків в оплату послуг: 183 815,34 грн., по сплаті чистих внесків: 280 908,58 грн. Станом на день підготовки даного позову, розмір штрафу і пені за невиконання ОСОБА_1 за Угодою №375400, складає 70 744,04 грн. ( а.с.18-21) Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» складає всього: 183 815,34 грн. + 280 908,58 грн. + 70 744,04 грн. = 535 467,96 грн.

Вказані вище правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України.

Відповідно до частин 1, 3 ,4, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованим на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Так, статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Таке значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, тобто спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають місце.

Частиною 1 статті 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію повинна містити дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції.

Згідно положень, закріплених у ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману чи агресивною не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 частини першої статті 3, частина тертя статті 509); по-друге, умови договору призводять до іспитового дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766 цс15.

Поняття «несправедливі умови договору» закріплене в частині другій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-330 цс16.

Так, укладена сторонами угода порушує права позивача, так як містить несправедливі умови, а саме, не містить інформацію про сталу ціну придбаного автомобіля станом на дату укладення договору, що призвело до дисбалансу прав та обовязків на шкоду споживача, та відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є недійсною. Оскільки її недійсність передбачена законом, тому визнання такого правочину недійсним не вимагається. Т.ч. вищезазначена угода є нікчемною, в цьому випадку підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді повернення сторонам всього отриманого за нею.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до абз.3 п.5 вказаної постанови вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Згідно з абз.5 цього ж пункту Постанови, відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Аналізуючи висновки, викладені у Постанові Пленуму ВСУ, можна прийти до наступного: позивач має право звертатися до суду виключно з вимогою про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності правочину, у нього не має обовязку просити одночасно про застосування таких наслідків. У особи, яка має право визнати правочини недійсними, є право спочатку встановити їх недійсність, а потім шляхом подання нового позову застосувати наслідки недійсності правочину.

В контексті ст.1 Протоколу Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод приватні власні інтереси, визнані відповідно до національного права (справа «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), рішення [GC] від 5 січня 2000 р., заява № 33202/96) є обєктом права власності особи, а тому ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, №58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року ).

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, встановлених обставин справи, наявність між сторонами договірних відносин та заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову та визнання угоди №375400 недійсною, що також за своєю правовою природою тягне за собою визнання недійсними додатків до неї № 1 та № 2.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 16, 203, 215, 216, 236, 806 ЦК України, ст.ст. 18,19,21,22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4-13, 76-89, 133, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 (м. Дніпро, вул. Дитинства, 159, іпн. НОМЕР_3) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (м. Київ, Столичне шосе, 90 ), треті особи: ОСОБА_2 (Дніпропетровська область, м. Першотравенськ, вул. Радянська, 41, іпн.), ОСОБА_3 (Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. Набережна, 80) про захист прав споживача, визнання недійсною угоди та додатків до неї задовольнити.

Визнати недійсною угоду №375400 від 03 листопада 2011 року укладену між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1, а також додатки №1 та №2 до зазначеної угоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь держави судовий збір, що підлягає сплаті за вимоги немайнового характеру, у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 27 грудня 2018 року.

Суддя О.П.Румянцев