У Х В А Л А

11 вересня 2018 року

м. Рівне

Справа №562/2488/18

Провадження №22-ц/787/1476/2018

Головуючий у суді першої інстанції: Мичка І.М.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

повним текстом в м. Здолбунів Рівненської області

11.07.2018 р. (час не зазначено)

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шимків С.С., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2;

відповідач - Фермерське господарство ім. Шевченка;

представники учасників справи: позивача - адвокат ОСОБА_3 (присутній);

відповідача - адвокат ОСОБА_4 (присутня);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства ім. Шевченка на ухвалу Здолбунівського районного суду від 11 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

10 липня 2018 року в суд звернувся ОСОБА_2 із позовом до Фермерського господарства ім. Шевченка (далі - ФГ ім. Шевченка) про витребування майна з чужого незаконного володіння. Мотивуючи позов, посилався на те, що комбайн марки САSE 1666, заводський номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1993 року випуску, разом із двома жатками (кукурудзяна і зернова), двома решетами на зернові культури та шнеки бункера знаходиться в оренді Фермерського господарства "Вікторія-Копитків" (далі - ФГ "Вікторія-Копитків"), однак зберігається на території машинного двору тракторної бригади відповідача. На його звернення про повернення спірного комбайна ліквідатор ФГ ім. Шевченка заперечує.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 11 липня 2018 року забезпечено позов ОСОБА_2 і передано комбайн марки САSE 1666, заводський номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1993 року випуску, разом із двома жатками (кукурудзяна і зернова), двома решетами на зернові культури та шнеки бункера на зберігання ОСОБА_5, який не має інтересу в результаті вирішення справи, що мешкає у АДРЕСА_1, поштовий індекс: 35720.

На ухвалу суду ФГ ім. Шевченка подано апеляційну скаргу, де покликається на її незаконність і необґрунтованість, що полягає у порушенні норм процесуального права та незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом того, що забезпечення позову здійснено у справі, спір у якій повинен розглядатися в порядку господарського судочинства через відкриття ліквідаційної процедури і визнання відповідача банкрутом. Тому вважає, що забезпечення позову не має достатньої підстави.

Зважаючи на викладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, скасувавши вжиті заходи забезпечення позову.

У поданому відзиві ОСОБА_2, вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому вказував, що між сторонами дійсно існує спір з приводу повернення комбайну. А тому з цією метою та задля збереження цілісності майна позов і було забезпечено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами справи, в провадженні Здолбунівського районного суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 ФГ ім. Шевченка про витребування майна з чужого незаконного володіння. Провадження у справі відкрито 12 липня 2018 року.

Між тим, постановою Господарського суду Рівненської області від 30 січня 2018 року ФГ ім. Шевченка визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ткачука Д.В. Ця обставина сторонами не заперечується і її було оприлюднено на сайті Вищого господарського суду України 31 січня 2018 року, публікація №49014.

Згідно із ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у проваджені якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнової спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Норми пункту 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України вказують, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом 20 лютого 2018 року у своїй постанові в справі № 910/10829/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Приходячи до висновку задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що свідоцтво про реєстрацію машини - комбайна зернозбирального, реєстраційний номер НОМЕР_1, серії НОМЕР_3, видано ОСОБА_2 30 травня 2018 року, тобто після визнання ФГ ім. Шевченка банкрутом. Комбайн знаходиться на території ФГ "Вікторія-Копитків" в орендованому нежитловому приміщенні.

Оскільки забезпечення позову може призвести до втручання в господарську діяльність суб'єктів підприємницької діяльності і заподіяти їм певної шкоди, а також, що даний спір повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства, тому оскаржувану ухвалу слід скасувати.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову є порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства ім. Шевченка задовольнити частково.

Ухвалу Здолбунівського районного суду від 11 липня 2018 року скасувати.

ОСОБА_2 відмовити у забезпеченні позову до Фермерського господарства ім. Шевченка про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 11.09.2018 р. о 12 год. 35 хв.

Головуючий:

Судді: