Справа № 161/9771/18
Провадження № 6/161/320/18
У Х В А Л А

14 серпня 2018 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання ОСОБА_1 державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В :

Другий відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області своє подання мотивує тим, що на примусовому виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області перебуває зведене виконавче провадження № 53350649 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості згідно виконавчих листів № 2- 4654/08 від 16.07.2009 року та № 161/5929/13-ц від 08.07.2013 року на загальну суму 209 973,11грн. Державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України Про виконавче провадження, по даних виконавчих листах винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2014 року та 28.07.2014 рок, надано термін до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження для добровільного виконання рішення суду. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено для виконання, відому та можливості оскарження. Виконавчі листи Луцького міськрайонного суду № 2-4654/08 від 16.07.2009 року та № 161/5929/ 13-ц від 08.07.2013 року на загальну суму 209 973,11 грн. в добровільному порядку не виконано, а тому державним виконавцем, на підставі ст. 57 Закону України Про виконавче провадження (що діяв на момент винесення постанови) винесено постанову про арешт всього належного на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна боржника. З метою повного, своєчасного виконання виконавчого листа державним виконавцем подано запити до органів та установ, що реєструють майно та доходи фізичних осіб. Згідно повідомлення Пенсійного фонду України боржник на обліку, як одержувач пенсії не перебуває, відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах не має, за повідомленням Державної податкової служби України боржник за трудовим чи цивільно-правовим договором не працевлаштований. Відповідно до відповіді на запит Територіальний сервісний центр 0741 МВС України у Волинській області та Державної інспекції сільського господарства у Волинській області боржник автотранспортними засобами сільсько-господарською технікою на праві приватної власності не володіє. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ветеранів, 13/23 спільно з ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Посилаючись на вищенаведене, заявник просить суд визначити 1/3 частки боржника ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1.

Представник Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області у поданні зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Будучи належним чином повідомленими, заінтересовані особи в судове засідання не зявились, що відповідно до вимог ст. 443 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Згідно з ст.443 Цивільного процесуального кодексу України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Як передбачено ч.1 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

За змістом ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2013 року задоволено позов публічного акціонерного товариства Західінкомбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Західінкомбанк заборгованість за кредитним договором № 2502/05-180 від 25.02.2005 року в розмірі 57 604 (пятдесят сім тисяч шістсот чотири) грн. 91 коп. , та судові витрати в розмірі 576 (пятсот сімдесят шість) грн. 05 коп.

Як випливає з матеріалів справи, рішення суду на даний час боржником ОСОБА_3 не виконано.

Судом встановлено, що з метою примусового виконання рішень про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчі листи № 161/5929/ 13-ц від 08.07.2013 року та № 2-4654/08 від 16.07.2009 року на загальну суму 209 973,11 грн. , які в добровільному порядку також не виконано.

На підставі ст. 57 Закону України Про виконавче провадження (що діяв на момент винесення постанови) державним виконавцем винесено постанову про арешт всього належного на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна боржника.

Також з метою повного, своєчасного виконання виконавчого листа державним виконавцем подано запити до органів та установ, що реєструють майно та доходи фізичних осіб.

Згідно повідомлення Пенсійного фонду України боржник на обліку, як одержувач пенсії не перебуває, відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах не має, за повідомленням Державної податкової служби України боржник за трудовим чи цивільно-правовим договором не працевлаштований.

Відповідно до відповіді на запит Територіальний сервісний центр 0741 МВС України у Волинській області та Державної інспекції сільського господарства у Волинській області боржник автотранспортними засобами сільсько-господарською технікою на праві приватної власності не володіє.

Як передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ч.1, ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

За змістом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ветеранів, 13/23 спільно з ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства.

При розгляді подання приватного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв'язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв'язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

А тому, за таких умов суд приходить до переконання, що приватним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, та як вбачається з матеріалів справи, у боржника відсутнє інше майно, на яке можна звернути стягнення, що також знайшло підтвердження в судовому засіданні, а тому подання підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.443 ЦПК України,ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3 належить 1/3 частки у квартирі АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта