Провадження № 22-ц/773/718/18 Категорія: 50 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Карпук А.К., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Вергуна Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 24 січня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала, що діти перебувають на її утриманні, а відповідач коштів на утримання дітей у достатній кількості не надає, хоча є працездатним та зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Просила суд стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позову до досягнення кожною дитиною повноліття.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2014 року позов задоволено.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 24 липня 2014 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави суму в розмірі 243,60 грн. судового збору.

5 квітня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про постановлення додаткового рішення в даній цивільній справі. Заяву мотивував тим, що у заочному рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2014 року не вирішено питання щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5.

Просив суд винести додаткове рішення щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 з 4 серпня 2017 року до досягнення ним повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даною ухвалою представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2018 року та винести постанову, якою зобов'язати суд першої інстанції винести додаткове рішення щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 з 4 серпня 2017 року до досягнення ним повноліття. Стягнути з державного бюджету на його користь витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Залишаючи заяву без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення в даній цивільній справі, оскільки заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2014 року заявлені вимоги позивача були задоволені у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позов обмежив строк стягнення аліментів певною датою, а саме днем досягнення старшим сином позивача повноліття - 3 серпня 2017 року.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України).

Згідно вищевказаних вимог у резолютивній частині заочного рішення зазначено про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Отже, порушене представником позивача питання чітко врегульоване положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 183 СК України, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в даній цивільній справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими, апеляційний суд приходить до висновку про залишення судового рішення без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2018 року.

Головуючий

Судді