Справа № 263/9627/18
Провадження № 2/263/2181/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Кальміуський відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Донецької області, про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

1. виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 16 липня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій вона просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09 листопада 2012 року та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття; відкликати з Кальміуського відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області виконавчий лист, виданий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2012 року.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 03 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб. Під час шлюбу 26 лютого 2011 року у сторін народилася донька ОСОБА_3 Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2012 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуті аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10 жовтня 2012 року. Законодавцем внесені зміни до положень ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до яких визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, тому посилаючись на положення ст. ст. 181, 182, 192 СК України позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

2. заяви і клопотання:

Заява ОСОБА_4 про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти ухвалення у справі заочного рішення.

3. процесуальні дії суду:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2018 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів, а саме збільшення відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку нижньої межі.

4. фактичні обставини справи, установлені судом:

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 04 березня 2011 року серії 1-НО № 378909, ОСОБА_3 народилася 26 лютого 2011 року, про що вчинений актовий запис № 266, батьки: ОСОБА_2, ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 березня 2012 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірваний, після розірвання шлюбу змінено прізвище ОСОБА_5 з «Моісеєнко» на «Роскошна».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 10 жовтня 2012 року і до повноліття дитини.

5. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд керується положеннями ст. 4 ЦПК України та ст. 180 СК України та вважає, що із змісту підстав позову відповідачем сімейні права позивача не порушені.

6. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з ? на ? частини, однак з 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Таким чином, визначення аліментів на утримання дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у звязку зі зміною законодавства не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обовязку утримувати дитину.

Отже, у даному випадку розмір аліментів на утримання дитини, відповідно до положень частини третьої статті 181 СК України фактично визначений і про його зміну позивачем не порушується питання, а стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У частині третій статті 71 цього Закону передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, відповідно державний виконавець проводить розрахунок заборгованості з урахуванням внесених змін до ст. 182 СК України, у разі ж належної сплати аліментів боржником у відповідному розмірі (визначеній частці від доходу), однак, який менше 30 % прожиткового мінімуму, може бути підставою для перерахунку розміру аліментів.

За наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

7. Питання про розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Кальміуський відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Донецької області, про збільшення розміру аліментів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ВН 903185, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5; інші відомості відсутні.

Суддя О.М. Музика