Справа № 601/3202/13-ц
Провадження № 6/601/85/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Мочальської В.М.,

за участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, який також є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Кременецької райдержадміністрації Тернопільської області про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, який також є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Кременецької райдержадміністрації Тернопільської області про виселення.

Заяву обґрунтовує тим, що на даний час у неї та членів її родини склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду про виселення, а саме несприятлива фінансова ситуація. Її син, є інвалідом другої групи, та перебуває на постійному лікуванні у звязку з тяжкою хворобою. На її утриманні перебуває мама, яка є людиною похилого віку, учасник війни. В спірному помешканні постійно проживають двоє малолітніх внуків, які перебувають на її утриманні. Пірне помешкання є єдиним місцем проживання. Окрім цього, на сьогодні існує спір про остаточний розмір її заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Відстрочка виконання рішення суду про виселення надасть необхідний час для вирішення даного спору, а також визначення остаточної суми боргу.

Просить відстрочити виконання рішення суду на один рік в порядку ст. 435 ЦПК України.

Сторони про час і місце судового розгляду належно повідомлені, проте в судове засідання не з'явилися.

У зв'язку із тим, що розгляд позову здійснювався за нормами ЦПК України, які діяли до набрання чинності Законом України №2147-VII від 3 жовтня 2017 року Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, суд розглядає заяву у відповідністю нормами процесуального права, які діяли на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення заявника до суду та вирішення судом порушеного процесуального питання) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Аналогічне положення містить положення ст. 18 ЦПК України.

У частині першій ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України ( в редакції 2004 року), ст.435 ЦПК України.

Отже, підставою для відстрочки виконання рішення суду є конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим.

При цьому, згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року), передбачалось, що саме заявник зобов'язаний довести зазначений локальний предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов'язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадженняроз'яснено, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Матеріалами справи підтверджується, що на утриманні заявника знаходиться двоє малолітніх внуків: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а а також мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та невістка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно пенсійного посвідчення № ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи загального захворювання.

Проте, наведені обставини не можуть розцінюватися як такі, що мають особливий або винятковий характер та утруднюють виконання рішення.

Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішення суду.

До того ж, на підтвердження обставин, викладених в заяві, які б свідчили про абсолютну неможливість виконання рішення, заявник будь - яких доказів не надав.

Судом установлено, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, який є законним представником неповнолітніх, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла зі зняттям з реєстраційного обліку. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні "Іванов проти України", право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції").

З урахуванням наведеного, суд, вважає, що обставини, на які послалася заявник ОСОБА_1А в своїй заяві, не носять характеру особливих та виняткових, які можуть бути підставою для відстрочки виконання рішення суду відповідно до приписів ст. 373 ЦПК України.

Крім того, 01 лютого 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області заяву ОСОБА_1 було задоволено та відстрочено виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення на один рік до 15 січня 2017 року.

Керуючись статтями ст. 373 ЦПК України ( в редакції 2004 року), 435 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, який також є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Кременецької райдержадміністрації Тернопільської області про виселення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Головуючий