Справа № 517/309/18 н/п2-о/517/16/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гончар І.В.

при секретарі Заболотній Л.В.

за участі: заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту визнання батьківства та факту прийняття спадщини , суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявник у липні 2018 року звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просить встановити факт визнання батьківства ОСОБА_8, 1931 р.н., померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, щодо дочки ОСОБА_11, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області від матері ОСОБА_10 і померла там же ІНФОРМАЦІЯ_3; а також встановити факт прийняття ОСОБА_11, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщини свого батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області.

Зазначені вимоги обґрунтовує тим, що його мати, як ОСОБА_11, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, про що Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області 24 жовтня 1963 року був складений відповідний актовий запис № 99, в якому вказана її мати ОСОБА_10, яка не перебувала у шлюбі, а у графі батько відомості відсутні.

Стверджує, що ОСОБА_8 був батько його матері і на день її народження проживав разом зі співмешканкою ОСОБА_10 у будинку по АДРЕСА_1 однією сім'єю з матір'ю заявника, як своєю дочкою, визнавав своє батьківство щодо матері заявника, утримав та виховував її як батько починаючи з дня її народження до 01.10.1968 року.

Посилається також на те, що його мати безпосередньо перед смертю ОСОБА_8, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом з ним, а також здавала в оренду належну спадкодавцю земельну частку (пай).

Зазначає, що встановлення вказаних фактів необхідно йому для оформлення спадщини матері ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо майна її батька ОСОБА_8.

У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги про встановлення фактів підтримали повністю.

Щодо заінтересованої особи ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про смерть встановлено, що він помер 06 березня 2012 року.

Заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надали до суду письмові заяви, в яких вказують, що повністю визнають зазначені заявником обставини і у них відсутній спір із заявником щодо спадкування майна ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечують проти задоволення заяви про встановлення фактів і справу просять розглянути за їх відсутності.

Вислухавши заявника та його представника, допитавши свідків і дослідивши надані заявником докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження та відповідного йому актового запису № 99 складеного 24 жовтня 1963 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області від матері ОСОБА_10, яка не перебувала у шлюбі, у графі батько відомості відсутні, а по батькові дитини вказано за вказівкою матері.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого на підставі актового запису № 37 складеного 18.03.1960 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області від матері ОСОБА_10, а у графі батько відомості відсутні.

У зведеному витягу з домової книги будинку по АДРЕСА_1 вказано про прописку у ньому з дня заведення домової книги 16.10.1970 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 власника будинку ОСОБА_10, з 24.04.1981 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, як її співмешканця, з 24.06.1981 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11, як її доньки, з 27.06.1980 року по теперішній час ОСОБА_4, як її сина.

Допитані у судовому засіданні свідки дали наступні показання:

ОСОБА_13, що є сусідом заявника, а ОСОБА_8 і його жінка ОСОБА_10 були його хрещеними батьками і тому всю їхню сім'ю, яка проживала в будинку по АДРЕСА_1, він знав з дитинства. ОСОБА_8 все своє життя відносився до матері заявника ОСОБА_11 як до своєї доньки, а вона після його смерті розпорядилася його майном і продовжувала проживати у будинку.

ОСОБА_14, що є сусідом заявника і знає, що його дід ОСОБА_8 проживав у будинку по АДРЕСА_1 зі своєю дружиною ОСОБА_10 та дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_11, яка була матір'ю заявника і до якої ОСОБА_8 ставився як до своєї дочки. Після смерті ОСОБА_8 мати заявника залишилась проживати у вказаному будинку і розпорядилась майном свого батька.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого на підставі запису за № 96 складеного 23 грудня 1986 року відділу ЗАГС Фрунзівського райвиконкому Одеської області, ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_7 і їй було присвоєне прізвище ОСОБА_11.

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 04 листопада 1996 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 616, ОСОБА_8 належало право на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області розміром 9,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 41 зробленого ІНФОРМАЦІЯ_1 в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області.

За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, заповіт щодо майна ОСОБА_8 не посвідчувався, його спадкоємці із заявами про прийняття його спадщини або відмову від неї не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

За довідками Захарівської селищної ради № 474 від 19.01.2018 року і № 223 від 02.04.2018 року, ОСОБА_11 безпосередньо перед смертю ОСОБА_8 проживала разом з ним, а також здавала в оренду належну спадкодавцю земельну частку (пай).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 21 зробленого 01 березня 2010 року в Книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області.

Згідно свідоцтв про народження заявника і заінтересованих осіб ОСОБА_5 І ОСОБА_6, виданих на підставі записів зроблених у книзі реєстрації актів про народження відділом ЗАГС Фрунзівського райвиконкому Одеської області, їхніми батьками були ОСОБА_7 і ОСОБА_11: заявника запис за № 43 від 12 березня 1987 року, ОСОБА_5 № 47 від 17 травня 1991 року, ОСОБА_6 № 42 від 17 травня 1994 року.

За довідкою Захарівської селищної ради № 475 від 19.01.2018 року, заявник постійно проживав з матір'ю ОСОБА_11 на день її смерті.

За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, заповіт щодо майна ОСОБА_11 не посвідчувався, її спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Постановою від 26 січня 2018 року Романової І.С., державного нотаріуса вказаної нотаріальної контори, через відсутність документального підтвердження родинних відносин матері заявника зі спадкодавцем ОСОБА_8 та факту прийняття нею його спадщини, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю спадщину.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1), суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2). Ч. 6 ст. 294 цього Кодексу передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Ч. 2 ст. 315 ЦПК визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд відзначає про відсутність перешкод для розгляду вимог заявника про встановлення фактів в порядку окремого провадження, оскільки до участі у справі залучені всі заінтересовані особи, у яких відсутній спір із заявником щодо спадкування майна ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Оцінюючи правовідносини, що виникли у заявника у зв'язку з наведеними вище обставинами, суд виходить з наступних положень законодавства, що були чинними на час певних подій або дій зазначених у рішенні осіб. Статтями 1 і 3 Закону СРСР від 27 червня 1968 року «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім'ю» було визначено введення в дію цих Основ з 1 жовтня 1968 року, а також передбачено, що у випадку смерті особи, на утриманні якого перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання ним батьківства може бути встановлений у судовому порядку. Пунктом 7 постанови Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 р. № 2476-VII«Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР» також було передбачено, що у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при

неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

Пункт 8 цієї Постанови також встановлював, що при встановленні батьківства у порядку, передбаченому статтею 7 цього Указу, діти мають ті ж права і обов'язки щодо

батьків та їх родичів, що й діти, які народилися від осіб, які перебувають у шлюбі між собою. У цих випадках взаємні права і обов'язки між дитиною, яка народилася до 1 жовтня 1968 року, і батьком, а також родичами батька вважаються такими, що виникли з моменту народження дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було роз'яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

На підставі зазначених положень та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту визнання батьківства ОСОБА_8 щодо ОСОБА_11, оскільки її мати у шлюбі не перебувала, у свідоцтві про її народження запис про батька відсутній і по батькові вказано за вказівкою матері, а згідно даних про прописку (реєстрацію) членів її сім'ї та показань свідків - ОСОБА_8 визнавав своє батьківство щодо матері заявника, утримав та виховував її як батько починаючи з дня її народження до 01.10.1968 року.

Встановлення цього факту підтверджує право ОСОБА_11 на спадкування майна свого батька ОСОБА_8 виходячи з відсутності його заповіту та обставин щодо прийняття його спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння його майном, які визначались законодавством чинним на час смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, положеннями статті 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Стаття 529 цього Кодексу передбачала, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтями 548 і 549 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пункт 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, передбачав, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, зокрема, може бути довідка виконавчого комітету місцевої Ради про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; або запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця.

Виходячи з встановлених судом обставин щодо того, що мати заявника ОСОБА_11 безпосередньо перед смертю спадкодавцяОСОБА_8 проживала разом з ним і здавала в оренду належну йому земельну частку (пай) - то наявні також підстави для встановлення факту прийняття нею спадщини свого батька ОСОБА_8

Встановлення вказаних фактів надає право заявнику на спадкування за законом майна його матері ОСОБА_11, виходячи з відсутності її заповіту та обставин щодо прийняття ним її спадщини за фактом постійного проживання з нею на час відкриття спадщини, на підставі положень ЦК України чинних на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, які передбачали наступне: спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217); право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223); у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261); спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини 3 і 5 статті 1268).

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 293-294,315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту визнання батьківства та факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_8, 1931 р.н., померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, щодо дочки ОСОБА_11, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області від матері ОСОБА_10 і померла там же ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт прийняття ОСОБА_11, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщини свого батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя :