Ухвала

22 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 199/7250/17

провадження № 61-27511 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року в справі за позовом громадської організації «Дніпропетровська незалежна провозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 до Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди у вигляді пені, суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми та моральної шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органу державної влади,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2017 року ГО «Дніпропетровська незалежна провозахисна громадська організація» звернулася до суду з указаним позовом та просила стягнути з Державної казначейської служби України 12100,99 грн пені, 1250,71 грн майнової шкоди, 3% річних від простроченої суми в розмірі 270,53 грн, а також 44 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року в складі судді Скрипник О. Г., залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року в складі колегії суддів Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В., позов задоволено частково, стягнуто з ДКСУ за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 12 100,99 грн пені, 1250,71 грн майнової шкоди в тому. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 270,53 грн та 5000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року касаційну скаргу ГУ ДКСУ в Дніпропетровські області на вказані судові рішення повернуто в зв'язку з тим, що скарга підписана особою, яка не має відповідних повноважень.

У грудні 2018 року ГУ ДКСУ в Дніпропетровські області повторно подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просило поновити пропущений строк, посилаючись на обставини, які з урахуванням наданих доказів є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є майнові вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді пені, суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми та моральної шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органу державної влади, ціна яких не перевищує 176 200 грн, тому справа є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області строк на касаційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко