Ухвала

27 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 461/4381/17-ц

провадження № 61-44235ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за траншем від 24 березня 2017 року № G01/116/75323 в рамках генерального кредитного договору від 23 березня 2017 року № 50.00.000084 в сумі 5 430,57 грн, з яких: 4 900,02 грн - основного боргу, 99,98 грн - простроченого боргу, 412,95 грн - прострочених процентів, 5,34 грн - строкових процентів та 12,28 грн - пені.

ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Ідея Банк» про застосування правових наслідків недійсності до нікчемного кредитного договору від 24 березня 2017 року № G01/116/75323.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за траншем від 24 березня 2017 року № G01/116/75323 в рамках генерального кредитного договору від 23 березня 2017 року № 50.00.000084 в сумі 5 430,57 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про застосування правових наслідків недійсності до кредитного договору від 24 березня 2017 року № G01/116/75323 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2018 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2017 року залишено без змін.

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв