Справа № 263/2952/16-ц
Провадження № 6/263/157/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Лопатнюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 року державний виконавець Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2, до виконання зобовязань, покладених на нього, відповідно до виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області. В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 52745837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 року в розмірі 49517,11 гривень, суми моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, а всього 54517,11 гривень. Рішення суду боржником не виконується, на виклики державного виконавця боржник до відділу не зявляється, рухоме та нерухоме майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє, відкритих рахунків у банківських установах та інших джерел доходів боржника не виявлено. Крім того, ОСОБА_2 не виконується виконавчий документ з примусового виконання судового наказу № 263/9275/17 від 01.08.2017 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його доходів (заробітку). Вказані дії свідчать про ухилення боржником від виконання рішення суду.

Державний виконавець Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, в поданні просив, крім іншого, справу розглянути за його відсутністю.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 52745837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 року в розмірі 49517,11 гривень, суми моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, а всього 54517,11 гривень. Станом на 03.07.2018 року рішення суду залишається не виконаним.

Крім того, боржником ОСОБА_2 не виконується судовий наказ № 263/9275/17 від 01.08.2017 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його доходів (заробітку).

У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1; рухоме та нерухоме майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє, відкритих рахунків у банківських установах та інших джерел доходів боржника не виявлено. Зокрема, за місцем роботи боржника АО «Перша колегія адвокатів» у м. Маріуполі, за адресою: пр. Металургів, 33 кім. 58 м. Маріуполь було надіслано постанову ВП № 52745837 від 20.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, однак у січні 2018 року, при виході державного виконавця за місцем роботи боржника, було встановлено, що боржника було звільнено 01.12.2017 року, що підтверджується наказом № 2408 від 01.12.2017 року АО «Перша колегія адвокатів».

Відповідно до актів державного виконавця від 08.09.2017 року та від 20.04.2018 року, при виході за адресою боржника: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, двері державному виконавцю ніхто не відчинив.

Судом також встановлено, що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 124865800 від 22.05.2018 року, на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт.

Відповідно до подання державного виконавця, боржник злісно ухиляється від явки до Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, рішення суду добровільно не виконує.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: - якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Статтею 441 ЦПК України врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

За змістом п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За своїм змістом словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають в умисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 не надав доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи ухилявся умисно боржник від вчинення виконавчих дій.

В обґрунтування вимог подання, державний виконавець посилається на акти від 08.09.2017 року та від 20.04.2018 року, відповідно до яких при виході за адресою боржника: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, двері державному виконавцю ніхто не відчинив.

Однак при цьому, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, що дане житло належить саме боржнику, а також, що боржником взагалі були здійсненні будь-які дії, спрямовані на умисний не допуск державного виконавця до житла, або на створення перешкод для виконання рішення суду. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем разом з поданням не були подані докази належності квартири, розташованої за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, саме боржнику ОСОБА_2 Більш того, суду не були надані відомості про власника житла, до якого планується здійснити примусове проникнення.

Крім того, як на доказ ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду, державний виконавець посилається на повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого боржник нібито особисто отримав виклику до відділу.

Однак, дане твердження державного виконавця є неспроможним, оскільки надана державним виконавцем копія повідомлення не містить підпису ОСОБА_2 про вручення та отримання поштового відправлення, більш того графа повідомлення «розписка в одержанні» взагалі залишилася незаповненою.

Будь-яких інших обєктивних доказів на підтвердження умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду, державним виконавцем представлено не було.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, повинен був належним чином обґрунтувати його та надати суду докази на підтвердження доводів свого подання.

З огляду на вищевикладене, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 311 ЦК України, ст.ст. 81, 260 261, 354, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2, до виконання зобовязань, покладених на нього, відповідно до виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Л.Г. Шатілова