Ухвала

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 643/6793/16-ц

провадження № 61-40894 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Третя харківська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Уманець О. В., про визнання договору дарування недійсним,

В с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_5, в обґрунтування вимог якого посилався на те, що у 1976 році придбав ? частини житлового будинку АДРЕСА_1. У 1983 році він зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 За станом свого здоров'я та за пропозицією ОСОБА_5 вирішив укласти з останньою договір довічного утримання, який, як він вважав, було укладено 19 листопада 1987 року. Проте, з копії договору від 19 листопада 1987 року, яку він отримав у Харківському обласному нотаріальному архіві, дізнався, що насправді між ними укладено та підписано договір дарування.

Враховуючи наведене, просив визнати недійсним вказаний договір дарування ? частини житлового будинку, укладений між ним та ОСОБА_5 19 листопада 1987 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

17 липня 2018 року ОСОБА_4 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального і процесуального права, не надано належну оцінку доказам у справі. Крім того, позивач зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені виключно на поясненнях відповідача, без надання належних доказів, що порушує принцип рівності сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 30 липня 2018 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

У прохальній частині касаційної скарги міститься клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого він посилається на те, що є інвалідом ІІІ групи та отримує невелику пенсію. На підтвердження розміру пенсії надає довідку Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, з якої вбачається, що розмір отриманої ним пенсії за шість місяців становить - 8 712 грн, тобто за рік - 17 424 грн. Сума судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги становить 1 280 грн.

Згідно з частиною 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний період.

Таким чином, 5 відсотків від розміру річного доходу позивача становить - 871 грн 20 коп., а отже суд приходить до висновку про задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваної постанови вбачається, що з 10 вересня 1983 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

19 листопада 1987 року відповідно до договору дарування ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_5 ? частини будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та другої статті 243 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій сторні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Статтями 203, 717 ЦК України визначено, що договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Таким чином, судами попередніх інстанцій належним чином досліджено докази у справі та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема, судами встановлено, що на момент укладення спірного договору позивач не мав тяжких хвороб чи потребував стороннього догляду. Крім того, позивач відмовився від проведення експертизи для встановлення його стану здоров'я на момент укладення договору.

Разом з цим, необхідно зазначити, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним, а тому враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Із змісту касаційної скарги оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Третя харківська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Уманець О. В., про визнання договору дарування недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська