Справа № 521/9386/18
Провадження 2/521/3333/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Коблової О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Барвенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилою площею,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2018 р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування жилою площею в кв.№110 буд.№90 по вул. Ак.Філатова в м. Одесі.

Позивачка посилалась на те, що відповідачка з січня 2007 р. в квартирі не проживає без поважних причин, добровільно залишила житлову площу, вивезла свої особисті речі, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, вселитися не намагалась, тому втратила право користування нею.

У підготовче судове засідання 03.07.2018 р. позивачка не зявилась, про час та дату засідання повідомлялась належним чином.

До канцелярії суду представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги,просила задовольнити їх у повному обсязі та просила розглянути справу у відсутності позивачки та її представника.

У підготовче судове засідання 03.07.2018 р. відповідачка не зявилась, про час слухання справи була повідомлена, надала суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення та просила розглянути справу у її відсутність.

На підставі ч.3 ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 з 1972 р. є основним наймачем кв.№110 буд.№90 по вул. Ак. Філатова, в м. Одесі, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №61 від 24.05.2018 р.

Зазначена квартира складається із 2-х кімнат, загальною площею 53,20 кв.м., знаходиться на 1-му поверсі, 9-ти поверхового будинку.

Крім неї, з 1999 р. в квартирі постійно зареєстрована у якості члена сім'ї ОСОБА_2, яка є онукою.

З січня 2007 р. відповідачка в квартирі не проживає без поважних причин, добровільно залишила житлову площу, вивезла свої особисті речі, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, вселитися не намагалась, що підтверджується актами від 23.11.2017 р. та 22.05.2018 р., складеними ОСББ «Філатова 90».

Позивачка несе всі розходи по утриманню спірної квартири за себе та за відповідачку, проводить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги.

Реєстрація відповідачки в спірній квартирі покладає на позивачку додаткові розходи та є великим тягарем матеріального характеру, т.як остання є пенсіонеркою, людиною похилого віку, отримує невелику пенсію.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, з урахуванням визнання відповідачкою позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

Ч.1 ст.71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

На підставі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд вважає доведений той факт, що відповідачка без поважних причин є відсутньою за місцем реєстрації понад шість місяців, тому втратила право користування жилою площею.

Реєстрація відповідачки за спірною адресою є формальною, без наміру фактичного проживання в квартирі.

П.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільній вибір місця проживання в Україні» зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померло.

Тобто, рішення суду є самостійною підставою для знаття особи з реєстрації місця проживання. судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, як обґрунтовані та доведені.

Керуючись ст.ст.2,76-83,141,263-265,273,354-355 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилою площею - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, 704,80 грн. сплачений судовий збір за подання позову.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О.Д. Коблова