Справа №489/324/18 02.07.2018
Провадження №22-ц/784/979/18
Справа № 489/324/18
Провадження № 22 Ц- 784/979/18 Головуюча першої інстанції: Тихонова Н.С.
Категорія 48 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

П О С Т А НО В А

Іменем України

02 липня 2018 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

ОСОБА_2

із секретарем: Лівшенком О.С.

з участю:

позивачки - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника

позивачки: - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2018 р. у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановила:

25.01.2018 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позивачка зазначала, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_6 27.11.2008 р. нар.

Шлюб на даний час розірвано.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.07.2017 р., яке набрало законної сили, постановлено про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ? всіх видів його доходу.

Рішення виконується примусово Корабельним відділом ДВС м. Миколаєва.

Для розвитку здібностей сина, який перебуває на її утриманні вона понесла витрати на його навчання у малій компьютерній академії Миколаївського відділення ТОВ «ІШАГ Південь», на придбання ноутбука «LENOVO IDEAPAD 110», флешносія, на екіпіровку для занять в плавальному басейні СКПБ «Водолій», витрати на оформлення закордонного паспорта, витрати на одяг та канцелярське приладдя в рамках підготовки сина для навчання у школі з 01.09.2017 р. Усього розмір додаткових витрат на утримання сина складає 79944 грн.

Половину цих витрат має відшкодувати відповідач у розмірі 39972 грн.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила про стягнення цих додаткових витрат на дитину з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2018 р. ухвалено про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 13858 грн.

Цим же рішенням відшкодовані позивачці її судові витрати у розмірі 704 грн.80 коп.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про зміну рішення та задоволення позову у розмірі 32833 грн., посилаючись на безпідставність висновків суду при визначенні розміру додаткових витрат та порушення норм процесуального і матеріального права.

Відповідач відзиву не надав.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду в межах оскарження, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до приписів ч. 2 зазначеної статті додаткові витрати можуть фінансуватися наперед, або покриватися після фактичного їх понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.07.2017 р., яке набрало законної сили, на відповідача покладено обовязок щодо сплати аліментів у розмірі ? частки на малолітнього сина ОСОБА_6 27.11.2008 р. нар.

Рішенням того ж суду від 24.11.2017 р. місце проживання дитини визначено з матірю.

Син навчається у 3-му класі загально-освітньої школи, але для розвитку його здібностей позивачка уклала договір про його навчання компютерної грамотності на курсі програми «Мала компютерна академія» ТОВ «МКА ШАГ Південь» з терміном навчання 5 років., сплативши за ці послуги за перший рік навчання 11980 грн.

Крім того, нею придбано: ноутбук «LENOVO IDEAPAD 110» з пакетом налаштування загальною вартістю 9397 грн. 90 коп., флешносій за 279 грн.; екіпіровка для занять в плавальному басейні СКПБ «Водолій» на 2280 грн.; понесені витрати на послуги басейну у розмірі 3960 грн.; витрати на оформлення закордонного паспорта, витрати на одяг та канцелярське приладдя в рамках підготовки сина для навчання у школі з 01.09.2017 р.

Відповідно до розяснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» додаткові витрати присуджуються у випадках, коли йдеться мова про фактично зазнані або передбачувані витрати у твердій грошовій сумі, до участі у таких витратах можуть притягуватися лише батьки.

Додаткові витрати присуджуються за наявності у одного з батьків, з яким проживає дитина додаткових витрат, повязаних з особливими обставинами.

Наявність таких особливих обставин та додаткових витрат має доводити той з батьків, який їх поніс.

Саме такий висновок міститься у постанові ВСУ №6-129 цс-15 від 24.02.2016 р.

Суд повно та всебічно дослідив встановлені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та з врахуванням наведених висновків та розяснень прийшов правильного та обґрунтованого цими доказами висновку про наявність правових підстав для покладення на батька дитини обовязку щодо відшкодування колишній дружині половину тих додаткових витрат, повязаних з розвитком здібностей сина, які стосуються навчання компьютерної грамотності та занять плаванням, ухваливши законне та обгрунтовае рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_3

При цьому суд обгрунтовано відмовив у відшкодуванні інших витрат, виходячи з того, що вони відносяться до звичайних витрат на дитину та не повязані з особливими обставинами, про які йде мова в диспозиції ст. 185 СК України.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності покладення на відповідача обовязку сплатити наперед ? частину вартості усього пятирічного курсу навчання дитини за програмою «Мала компютерна академія» в ТОВ «МКА ШАГ Південь», не заслуговують на увагу, оскільки виходячи із правового статусу цього навчання витрати на нього не можуть вважатися повністю передбачуваними.

А тому покладення такого обовязку буде обгрунтованим лише у випадку фактичного їх понесення тим з батьків, з яким проживає дитина.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують і до того ж виходять за межі вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, судова колегія

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2018 р. залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але на протязі тридцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 06 липня 2018 р.