Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 203/6007/16-ц

провадження № 61-25515св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року у складі судді Католікяна М. О. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») про визнання договорів припиненими, зняття обтяження майнових прав на нерухомість, зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 08 квітня 2008 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 663-016/ФКВ-08, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 11,8 % річних на строк до 03 квітня 2028 року. Також між вищевказаними особами того ж дня укладено кредитний договір № 664-016/ФКВ-08 з лімітом кредитування 1 063,17 грн на строк до 03 квітня 2028 року, однак фактично грошові кошти за цим договором позивачеві передано не було.

Кредитні зобов'язання позичальника були забезпечені іпотечним договором, укладеним між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк». У подальшому ТОВ «Укрпромбанк» було замінено новим кредитором - ПАТ «Дельта Банк». Рішенням суду з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08 у повному обсязі. Державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення у повному обсязі. Позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою про видачу йому розписки про повне виконання ним кредитних зобов'язань за договором № 663-016/ФКВ-08 та зняття відповідних заборон, пов'язаних з укладенням іпотечного договору. Однак ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача про відмову виконати зазначені в заяві вимоги, пославшись на наявність у позивача заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею за кредитом у розмірі 1 292 771,26 грн, яка утворилася у період з 01 липня 2010 року до 20 січня 2017 року. Однак позивач з цим не погоджується та вважає свої права порушеними.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: визнати припиненим кредитний договір від 08 квітня 2008 року № 663-016/ФКВ-08 (та зобов'язання за ним); визнати припиненим кредитний договір від 08 квітня 2008 року № 664-016/ФКВ-08 (та зобов'язання за ним); визнати припиненим іпотечний договір від 08 квітня 2008 року № 663-016/Zфквіп-08; зняти обтяження майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, що має такі характеристики: будівельна адреса: АДРЕСА_1; будівельний номер квартири: 9-25; поверх: 25; кількість кімнат: 1; загальна проектна площа 34,4 кв. м, які виникли на підставі іпотечного договору від 08 квітня 2008 року № 663-016/Zфквіп-08, що містяться у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: номер запису про обтяження: 5691761; дата, час державної реєстрації: 08 квітня 2008 року 14:49:50; підстава виникнення обтяження: іпотечний договір № 663-016/Zфквіп-08, серія та номер: р. № 1642, виданий 08 квітня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковська Н. М., заборона р. № 1643; договір купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2258, виданий 30 червня 2010 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Соколов О.Є.; номер запису про іпотеку: 5691725; дата, час державної реєстрації: 08 квітня 2008 року 15:01:09; підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір № 663-016/Zфквіп-08, серія та номер: р. № 1642, виданий 08 квітня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковська Н. М.; зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» видати розписку про одержання від ОСОБА_1 виконання зобов'язання в повному обсязі згідно з умовами кредитного договору від 08 квітня 2008 року № 663-016/ФКВ-08.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року позов задоволено. Визнано припиненим кредитний договір від 08 квітня 2008 року № 663-016/ФКВ-08 (та зобов'язання за ним), укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Український промисловий банк». Визнано припиненим кредитний договір від 08 квітня 2008 року № 664-016/ФКВ-08 (та зобов'язання за ним), укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Український промисловий банк». Визнано припиненим іпотечний договір від 08 квітня 2008 року № 663-016/Zфквіп-08, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Український промисловий банк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н. М. (номер у реєстрі - 1642). Знято обтяження майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, що має наступні характеристики: будівельна адреса: АДРЕСА_1; будівельний номер квартири: 9-25; поверх: 25; кількість кімнат: 1; загальна проектна площа 34,4 кв. м, які виникли на підставі іпотечного договору від 08 квітня 2008 року № 663-016/Zфквіп-08, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «Український промисловий банк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу МошковськоюН. М. (номер у реєстрі - 1642), що містяться у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: номер запису про обтяження: 5691761; дата, час державної реєстрації: 08 квітня 2008 року 14:49:50; підстава виникнення обтяження: іпотечний договір № 663-016/Zфквіп-08, серія та номер: р. № 1642, виданий 08 квітня 2008, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковська Н. М., заборона р. № 1643; договір купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2258, виданий 30 червня 2010 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Соколов О. Є.; номер запису про іпотеку: 5691725; дата, час державної реєстрації: 08 квітня 2008 року 15:01:09; підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір № 663-016/Zфквіп-08, серія та номер: р. № 1642, виданий 08 квітня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковська Н. М. Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» видати розписку про одержання від ОСОБА_1 виконання зобов'язання в повному обсязі згідно з умовами кредитного договору від 08 квітня 2008 року № 663-016/ФКВ-08. Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у розмірі 10 756 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов'язання позивача з виконання кредитного договору № 663-016/ФКВ-08 були виконані належним чином (у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження») та у повному обсязі, отже вони припинилися відповідно до статті 599 ЦК України. За кредитним договором № 664-016/ФКВ-08 позивач грошових коштів не отримував, оскільки з відповідною заявою про видачу кредиту на виконання підпункту 2.2.1 пункту 2.2 цього договору до ТОВ «Укрпромбанк» не звертався. ТОВ «Укрпромбанк» втратило можливість видавати будь-які кошти у національній валюті України чи будь-якій іноземній валюті через відкликання Національним банком України банківської ліцензії та ініціювання процедури його ліквідації. Оскільки припинилося основне зобов'язання, то відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» припинилася й іпотека.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачами. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року, яке виконано позивачем, стягнуто з позичальника всю заборгованість за кредитним договором. Оскільки позичальник виконав свої зобов'язання перед кредитором, то банк зобов'язаний виконати вимоги підпункту 2.2.1 пункту 2.2 іпотечного договору № 663-016/Zфквіп-08, за змістом якого після повного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання іпотекодержатель має забезпечити внесення до Державного реєстру іпотек та Реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідних записів щодо зняття заборони.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що заборгованість позивача перед кредитодавецем не погашена, тому банк не може надати повідомлення нотаріусу щодо припинення іпотеки (іпотечного договору) або про погашення позики (кредиту) для зняття нотаріусом заборони відчуження на забезпечене іпотекою майно. ОСОБА_1 зобов'язаний повернути ПАТ «Дельта Банк» отриманий кредит у розмірі 50 000 доларів за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08 та 1 063,17 грн за кредитним договором № 664-016/ФКВ-08, а також сплатити інші платежі, передбачені цими договорами. Також суди безпідставно задовольнили заявлені вимоги до банку, оскільки з позовної заяви вбачається, що такі вимоги повинні бути пред'явлені до нотаріуса, отже, позов пред'явлено до неналежного відповідача.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судовим рішенням, яке виконано позивачем, стягнуто з позичальника на користь кредитодавеця заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Це судове рішення ОСОБА_1 виконав, заборгованість сплатив повністю, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Надані банком розрахунки заборгованості не відповідають фактичним обставинам, зокрема у них не враховано виконання позичальником рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року. Законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека припиняється, зокрема, за фактом припинення виконання основного зобов'язання. На момент звернення позивача до суду підстав для зняття заборон відчуження майна саме нотаріусом не існувало, що було обумовлено незаконною бездіяльністю банку, який не вчинив дій щодо повідомлення нотаріуса про погашення позики незважаючи на повне виконання позивачем покладених на нього договором зобов'язань.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 08 квітня 2008 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 663-016/ФКВ-08, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 11,8 % річних на строк до 03 квітня 2028 року.

08 квітня 2008 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 664-016/ФКВ-08, відповідно до умов якого кредитодавець зобов'язався відкрити позичальникові відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах надати кредитні кошти з лімітом кредитування 1 063,17 грн на строк до 03 квітня 2028 року.

Суди встановили, що фактично грошові кошти за кредитним договором № 664-016/ФКВ-08 позивачеві передано не було.

08 квітня 2008 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк» укладено іпотечний договір № 663-016/Zфквіп-08, відповідно до умов якого позивач на забезпечення укладених кредитних договорів передав банку в іпотеку нерухоме майно, будівництво якого не завершено (будівельна адреса: АДРЕСА_1; будівельний номер квартири: 9-25; поверх: 25; кількість кімнат: 1; загальна проектна площа: 34,4 кв. м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н. М. і зареєстрований у реєстрі за № 1642.

30 червня 2010 року між відповідачами укладено договір про передання активів та кредитних зобов'язань, відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08.

16 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» надіслало на адресу позивача досудову вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08 у повному обсязі в сумі 60 265,55 доларів США та 12 734,60 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року достроково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» усю заборгованість за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08 у розмірі 717 468,73 грн станом на 11 липня 2014 року.

Вказане рішення було виконано в примусовому порядку (виконавче провадження № 49042420), за результатами якого 15 липня 2016 року Кіровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням позивачем рішення суду у повному обсязі.

16 грудня 2016 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою про видачу йому розписки про повне виконання ним кредитних зобов'язань за договором № 663-016/ФКВ-08 та зняття відповідних заборон, пов'язаних з укладенням іпотечного договору № 663-016/Zфквіп-08.

16 грудня 2016 року позивач звернувся до ТОВ «Укрпромбанк» із заявою про відмову від одержання кредиту за договором № 664-016/ФКВ-08.

20 січня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача про відмову виконати вимогу про видачу розписки про виконання кредитних зобов'язань та зняття заборон, пославшись на наявність у позивача заборгованості за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08 у розмірі 1 292 771,26 грн, яка утворилася у період з 01 липня 2010 року до 20 січня 2017 року.

Встановлено, що зобов'язання позивача за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08 були виконані належним чином (у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження») та у повному обсязі.

Згідно з підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 кредитного договору № 664-016/ФКВ-08 надання кредиту за цим договором здійснюється у перший рік кредитування за заявою позичальника шляхом безготівкового перерахування траншу за певними реквізитами.

Суди встановили, що за кредитним договором № 664-016/ФКВ-08 позивач із заявою відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 до ТОВ «Укрпромбанк» не звертався і грошових коштів не отримував.

Встановлено, що ТОВ «Укрпромбанк» втратило можливість видавати будь-які кошти у національній валюті України чи будь-якій іноземній валюті через відкликання Національним банком України банківської ліцензії та ініціювання процедури його ліквідації.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі (частина перша статті 545 ЦК України).

Згідно зі статтею 593 ЦК України, статтями 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека як забезпечувальне зобов'язання, що має похідний характер від основного зобов'язання, зокрема, припиняється у разі припинення виконанням зобов'язання, виконання якого забезпечене іпотекою.

Суд касаційної інстанції погоджується з твердженням місцевого та апеляційного судів, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки, адже за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості іпотека припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання.

При цьому з огляду на положення статей 509, 526, 598 УК України, статей 1, 7 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється лише в разі припинення у повному обсязі основного зобов'язання, забезпечення якого передбачено іпотечним договором. Тобто часткове припинення основного зобов'язання, зокрема шляхом його виконання, за загальним правилом, не має наслідком припинення забезпечувального зобов'язання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з їх виконанням. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Із встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин вбачається, що позивач довів погашення ним боргу за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08 та щодо якого прийнято судове рішення у справі 203/5124/14-ц, після чого позичальник звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з відповідною вимогою про видачу йому розписки про таке виконання. Натомість відповідачі не надали жодних доказів щодо наявності іншої заборгованості позивача за цим кредитним договором.

Водночас, банк знову нарахував позивачу заборгованість станом на 20 січня 2017 року в розмірі 1 292 771,26 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту - 16 992,26 доларів США, що еквівалентно 466 304,30 грн; суми заборгованості за відсотками - 14 425,55 доларів США, що еквівалентно 395 868,24 грн; суми заборгованості за комісіями - 12 734,60 грн; пені - 417 864,12 грн.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та ніші платежі за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, відповідач безпідставно нарахував позивачу вищевказану заборгованість після фактичного виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань, тому вказана сума не може бути стягнута на користь кредитодавця.

Як встановлено судом, позивач не отримував грошових коштів за кредитним договором № 664-016/ФКВ-08, отже, кредитні правовідносини між сторонами за цим договором не виникли.

Згідно з підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 іпотечного договору № 663-016/Zфквіп-08 після повного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання іпотекодержатель має забезпечити внесення до Державного реєстру іпотек та Реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідних записів щодо зняття заборони.

Таким чином, оскільки позивач основне зобов'язання виконав у повному обсязі, у ПАТ «Дельта Банк» виник обов'язок з виконання приписів підпункту 2.2.1 пункту 2.2 іпотечного договору №663-016/Zфквіп-08.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що позивач виконав свої кредитні зобов'язання у повному обсязі.

Виходячи з викладеного, правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено виконання ним зобов'язань за кредитним договором, а відповідач не довів шляхом подання відповідних доказів свої заперечення щодо наявності невиконаних зобов'язань за кредитним договором та іпотечним договором.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов'язання за договором, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України.

З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що заборгованість позивача перед кредитодавецем не погашена, тому банк не може надати повідомлення нотаріусу щодо припинення іпотеки або погашення кредиту для зняття заборони відчуження на забезпечене іпотекою майно, оскільки позивач довів погашення ним боргу за кредитним договором № 663-016/ФКВ-08, а грошових коштів за кредитним договором № 664-016/ФКВ-08 він не отримував.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що суди безпідставно задовольнили заявлені вимоги до банку, а з позовної заяви випливає, що такі вимоги повинні бути пред'явлені до нотаріуса, оскільки вимоги позивача про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є взаємопов'язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому суди правомірно задовольнили решту позовних вимог. Нотаріус не може бути відповідачем у цій справі, оскільки він не вчиняв неправомірних дій, які є предметом оскарження, ні банк, ні позивач до нього з такими вимогами не зверталися.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська