Постанова

Іменем України

17 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 628/369/18

провадження № 22-ц/790/3428/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Цендра Н.В., -

в с т а н о в и в:

05 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначило 14 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов'язань належним чином не виконав, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 107127 грн. 63 коп., яка станом на 31 грудня 2017 року складається з: 4036 грн. 94 коп. заборгованості за кредитом, 93013 грн. 18 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 4500 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів: 500 грн - фіксована частина та 5077 грн. 51 коп. - процентна складова.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк»подано зі спливом позовної давності.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, відповідачу було видано нову картку зі строком її дії до вересня 2016 року, з позовом позивач звернувся у січні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 14 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами складають між ним та банком кредитний договір.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконав, разом з тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду зі спливом позовної давності, що є окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Встановлено, що ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Матеріали справи містять заяву відповідача про застосування позовної давності.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення строку дії картки.

Встановлено та не заперечується позивачем, що під час укладення кредитного договору, ОСОБА_1 було видано платіжну картку, строк дії якої закінчувався в останній день липня 2013 року, отже зобов'язання щодо повернення кредиту у повному обсязі мали бути виконані відповідачем у строк до 30 липня 2013 року.

Позивачем не надано до суду першої інстанції жодних доказів на підтвердження того, що кредитний договір було переукладено на новий строк і відповідачу було видано нову картку.

Оскільки останній платіж на погашення заборгованості здійснено ОСОБА_1 у березні 2014 року, а з позовом про захист свого порушеного права ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 05 лютого 2018 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Надані представником ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду апеляційної інстанції докази того, що відповідачу було видано нову картку судом не приймаються, оскільки жодних причин, які зумовили неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції позивачем не зазначено.

Крім того, автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року № 6-127цс14.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

А.І. Овсяннікова