ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_1, в якому просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K2H0AK01196242 від 04 липня 2006 року - в розмірі 233 252 грн 29 коп. витребувати та передати в заклад (володіння) шляхом опису ПАТ КБ «Приватбанк» комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Skoda», модель «Octavia A5 Elegance», 2006 року випуску, тип транспортного засобу: легковий хетчбек, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2 (далі - Автомобіль), що належить на праві власності ОСОБА_1, з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах державної автомобільної інспекції України на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу або його дубліката для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно 10 тис. грн; з відповідача ОСОБА_1 - витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн та судові витрати.

Позовну заяву мотивовано тим, що 04 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 22 440 євро, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 03 липня 2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором у той же день між банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав належний йому на праві власності Автомобіль в заставу ПАТ «КБ «ПриватБанк». Крім того, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки № 167, відповідно до умов якого ПАТ «Акцент-Банк» поручилось за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором на суму 10 тис.грн. ОСОБА_1 умови зазначеного кредитного договору щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а ПАТ «Акцент-Банк» як поручитель не забезпечив виконання вказаного зобов'язання.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 06 жовтня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави залишив без змін. Ухвалою цього ж суду від 06 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», провадження у справі в цій частині закрито.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року залишено без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та скасовано ухвалу апеляційного суду про закриття провадження у справі за вимогами до ПАТ «Акцент-Банк» справу в частині вимог до ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_1 про стягнення солідарно 10 тис. грн та направлено справу і цій частині до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в зазначених межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, яка була чинною на час ухвалення судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 чинного ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Водночас при визначенні юрисдикції суд має враховувати, що відповідачі у справі пов'язані солідарним обов'язком як боржники.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Наслідки солідарного обов'язку боржників, передбачені статтею 543 ЦК України, основним з яких є зазначений у частині першій цієї статті, а саме - у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Крім того, ЦК України передбачає і гарантії для боржника, який виконав солідарний обов'язок, на зворотну вимогу.

Відтак, з огляду на солідарний обов'язок перед кредитором боржника за основним зобов'язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 04 липня 2006 року № K2H0AK01196242 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 22 440 євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 03 липня 2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави автотранспорту, згідно з яким у заставу надано Автомобіль, що належить йому на праві власності. Окрім того, зобов'язання позичальника, за кредитним договором № K2H0AK01196242 були забезпечені шляхом укладення з відповідачем - ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки від 20 жовтня 2010 року № 167. Однак позичальник своїх зобов'язань за кредитним договором № K2H0AK01196242 не виконує, в результаті цього виникла заборгованість, яка станом на 18 лютого 2013 року, за розрахунком позивача, складала 21 900 євро 24 центи, що відповідно до курсу Національного банку України становило 233 252 грн 29 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 12 322 євро 76 центів, заборгованість за процентами - 4 977 євро 53 центи; заборгованість з комісії за користування кредитом - 1 400 євро 72 центи; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3 199 євро 23 центи.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ПАТ «Акцент-Банк», ПАТ «Акцент-Банк» поручилось за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором на суму 10 тис. грн.

За змістом ст.554 ЦК України разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Приймаючи до уваги встановлену судами неправомірність позовних вимог до боржника за основним зобов'язанням, похідні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів 10 тис грн., забезпечених порукою ПАТ "Акцент-Банк", також не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції правомірно та обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі. Передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення солідарно 10 тис.грн. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2016 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення солідарно 10 тис.грн. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова