Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №279/10933/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 27 березня 2018 року суддею Волковою Н.Я. у м.Коростені,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі Банк) звернулося до суду із зазначеним позовом у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25 травня 2015 року (т.1 а.с.145-146), посилаючись на невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №0 від 29 травня 2008 року, просило стягнути солідарно з останнього та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитом станом на 25 травня 2015 року в загальній сумі 23405,37 доларів США, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 20720,91 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2684,46 доларів США, а також пеню в сумі 33831,34 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2018 року позов Банку задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного комерційного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору №0 від 29 травня 2008 року, забезпеченому договором поруки №0/п від 29 травня 2008 року, станом на 25 травня 2015 року в сумі 17211,78 доларів США та по 1256,03 грн. понесених судових витрат з кожного. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Окрім обставин, якими обґрунтовував свої заперечення проти позову, зазначив, що суд безпідставно частково задовольнив позов, не зважаючи на те, що Банк не надав доказів на підтвердження суми заборгованості. Також, на його думку, суд порушив норми процесуального права, здійснивши самостійно розрахунок заборгованості, який, крім того, не відповідає вимогам нормативно-правових актів у сфері кредитних правовідносин.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про повне задоволення позову Банку.

Вважає, що суд безпідставно не врахував наданий Банком розрахунок суми заборгованості, який відповідає умовам кредитного договору, та самостійно здійснив неправильний розрахунок, зокрема сум заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування ним, не врахував обставин, які були визнані відповідачем щодо сум погашеного ним тіла кредиту та процентів. Крім того, на думку представника Банку, суд безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення пені.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, з підстав зазначених у ній. Крім цього, просив залишити позов без розгляду з підстав, передбачених ст. 257 ЦПК України, посилаючись на те, що позивач без поважних причин не надав витребувані судом докази розрахунок суми боргу. Апеляційну скаргу Банку просив залишити без задоволення.

Представник Банку апеляційну скаргу підтримав, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга Банку задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 (далі - Договір), згідно якого останній отримав кредит в сумі 32000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік до 31 травня 2018 року (а.с. 4-11 т.1).

В забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань по Договору, Банком 29 травня 2008 року укладено з ОСОБА_2 договір поруки №0/п (а.с. 18-19 т.1).

25 вересня 2009 року сторонами було укладено Додаткову угоду №1, 24 березня 2010 року укладено Додаткову угоду №2 про зміну розміру ануїтетного платежу, які рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року по справі №279/5498/16-ц визнані недійсними (а.с.12-17 т.1, а.с. 41-42 т.2).

Відповідно до наданого розрахунку до заяви про збільшення позовних вимог заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 25 травня 2015 року становить 23405,37 доларів США, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 20720,91 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2684,46 доларів США. За несвоєчасне виконання зобовязань Банком також нараховано пеню в сумі 33831,34 грн., яка складається з: пені за прострочення сплати за кредитом в сумі 23611,09 грн. та пені за прострочення сплати процентів в сумі 10220,25 грн. (а.с. 147-159 т.1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед кредитором, що є підставою для стягнення боргу з боржника та поручителя в солідарному порядку. Проте, вирішуючи спір, суд припустився помилок, здійснюючи розрахунок суми заборгованості та відмовляючи у задоволенні позову про стягнення неустойки.

Так, із змісту Договору вбачається, що сторони погодили суму кредиту - 32000 доларів США /п.1.1. Договору/, термін дії кредиту з 29 травня 2008 року по 31 травня 2018 року/п.п.1.2.1,1.2.2./, день сплати ануїтетного платежу це 28 число кожного календарного місяця строку кредитування, суму ануїтетного платежу 460 доларів США в день сплати ануїтетного платежу, що включає в себе суму кредиту та проценти /п.1.2.2./. Договором визначено, що ануїтетний платіж це сума грошових коштів, що складається з строкових процентів і строкової суми основного боргу та передбачено, що розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1, 10.2 цього договору.

Пунктом 1.3.1. Договору встановлено розмір процентної ставки 12% річних протягом перших 30 календарних днів з наступним переглядом та визначено, що у випадку якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

У пункті 10.2. Договору визначено обставини, у разі настання яких банк може збільшити розмір процентної ставки відповідно до ст. 651 ЦК України, повідомивши позичальника не пізніше, ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки.

Як вбачається зі змісту п. 10.13 кредитного договору позичальник, підписавши договір, підтвердив, що всі умови даного кредитного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема щодо суми кредиту, строку на який кредит одержано, мети, для якої кредит може бути використаний, форми та видів його забезпечення, тощо, а також із орієнтованою сукупною вартістю кредиту, відомостями щодо процентної ставки, щомісячної суми ануїтетного платежу та строку кредитування, про що свідчить його підпис на кожному аркуші договору.

Тобто сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Вищезазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року у справі №279/8811/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, які у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Отже, не зважаючи на скасування додаткових угод до Договору, умови останнього містили всі необхідні суттєві умови кредитування, зокрема щодо розміру ануїтетного платежу, строків сплати щомісячного платежу, розміру процентної ставки, порядку застосування та нарахування процентної ставки у разі прострочення платежу, строку дії договору тощо, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у цій частині є безпідставними.

Саме згідно зазначених у п. 1.1, 1.2.1, 1.2.2., 1.3.1, 10.2 умов Договору та сплачених на погашення кредиту коштів, Банком здійснено розрахунок суми заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування ним.

Наданий позивачем розрахунок суми заборгованості не спростований відповідачем належними та допустимими доказами, а тому посилання на його неправильність є безпідставними, а його незастосування судом першої інстанції - помилковим.

Не знайшли свого підтвердження і посилання позичальника на неправильне зарахування Банком здійснених ним платежів за кредитним договором. Доводи останнього про те, що сплачена ним сума по кредитному договору є сплатою лише тіла кредиту, зважаючи на скасування додаткових угод до Договору та відсутністю механізму нарахування процентів за користування кредитом, є помилковими, враховуючи положення п.п. 1.3.1, 1.3.3 Договору.

Окрім того, клопотання про призначення судової експертизи для спростування наданого Банком розрахунку ОСОБА_1 ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій не подавав.

Також Банком відповідно до норм чинного законодавства та розділу 8 Договору здійснено нарахування пені за період з 25 травня 2014 року по 25 травня 2015 року в сумі 33831,34 грн., яка складається із: пені за прострочення сплати за кредитом в сумі 23611,09 грн. та пені за прострочення сплати процентів в сумі 10220,25 грн.

Посилання ОСОБА_1 про зарахування в рахунок платежів за Договором комісії за обслуговування кредиту є безпідставним, оскільки зазначена сума сплачена позичальником згідно умов Договору, який у цій частині недійсним визнаний не був.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є обґрунтованою, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позову.

При цьому, суд враховує п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за №14, у якому розяснено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 04 липня 2018 року офіційний курс долара США за курсом НБУ становить 26,299 грн.

Таким чином, з боржника та поручителя на користь Банку підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору №0 від 29 травня 2008 року станом на 25 травня 2015 року в сумі 23405,37 доларів США, що еквівалентно 615561,23 грн., яка складається із: загального залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 20720,91 доларів США, що еквівалентно 544959,93грн., загального залишку заборгованості за процентами 2684,46 доларів США, що еквівалентно 70601,30 грн.; а також пеня в загальній сумі 33831,34 грн.

Крім цього, з відповідачів у дольовому порядку підлягають стягненню понесені Банком судові витрати в сумі по 3617,58 грн. (по 1447,03 грн. сплаченого судового збору за подання позову до суду та по 2170,55 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Андріївська, 2/12, ) заборгованість по кредитному договору №0 від 29 травня 2008 року станом на 25 травня 2015 року в сумі 23405,37 доларів США, що еквівалентно 615561,23 грн., яка складається із: загального залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 20720,91 доларів США, що еквівалентно 544959,93 грн., загального залишку заборгованості за процентами 2684,46 доларів США, що еквівалентно 70601,30 грн.; а також пеню в загальній сумі 33831,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Андріївська, 2/12, ) у дольовому порядку по 3617,58 грн. судових витрат з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 06 липня 2018 року.