У Х В А Л А

13 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 582/1001/15-ц

Провадження № 14-286цс18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н.П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що він проживав в АДРЕСА_1 і працював на посаді заступника керівника бізнесу - провідного спеціаліста по продажу автомобілів «Споживче кредитування» Донецького регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» з посадовим окладом у розмірі 3 тис. 729 грн. За період з 11 липня 2014 року по 04 серпня 2014 року він був тимчасово непрацездатний. 05 серпня 2014 року, коли вийшов на роботу, дізнався, що відділення припинило діяльність у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Посилаючись на те, що з 05 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року він залишився без роботи з вини відповідача, вважає, що банк повинен виплатити йому заробітну плату за вказаний період в сумі 18 тис. 645 грн. В подальшому, у зв'язку з окупацією м. Горлівки Донецької області він був вимушений залишити своє місце проживання та разом з сім'єю виїхати з окупованої території в с. Вільшана Недригайлівського району Сумської області, де і проживає на даний час. 05 січня 2015 року позивача звільнили з роботи за пунктом 6 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. Однак, після його звернення до роботодавця із заявою про намір приступити до виконання трудових обов'язків розпорядженням № Э.28.0.0.0/1-6777638 від 17 червня 2015 року наказ про звільнення було скасовано. При цьому, банк не відшкодував йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 січня 2015 року по 17 червня 2015 року. Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими заявами про його працевлаштування у відділеннях банку в Сумській області, на що йому запропоновано їхати працювати в інші міста на умовах двохгодинного робочого часу. Наказом від 23 жовтня 2015 року позивача, на його думку незаконно, знову звільнено з роботи на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України через відмову від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Позивач зазначав, що діями відповідача йому завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює у 100 тис. грн.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника керівника бізнесу - провідного спеціаліста по продажу автомобілів бізнесу «Споживче кредитування» Донецького регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» на умовах трудового договору від 04 липня 2005 року за № 141, з посадовим окладом 3 тис. 729 грн на місяць.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 05 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року в сумі 19 тис. 355 грн; Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2015 року по 17 червня 2015 року в сумі 20 тис. 420 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 червня 2015 року по 25 серпня 2016 року (день постановлення рішення судом) в сумі 42 тис. 634 грн; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5 тис. грн, а всього визначено до стягнення - 87 тис. 409 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог про поновлення ОСОБА_3 на попередній роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18 червня 2015 року по 25 серпня 2016 року та про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 05 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2015 року по 17 червня 2015 року, стягнення моральної шкоди та судового збору - змінено, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2015 року по 17 червня 2015 року в сумі 19 тис. 532 грн. 70 коп., а не 20 тис. 420 грн., як визначив суд першої інстанції, та моральну шкоду в сумі 1 тис. грн., а не 5 тис. грн., як визначив суд першої інстанції.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в справі.

16 січня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли письмові заперечення ПАТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою цього ж суду від 06 грудня 2017 року справу призначено до розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції цього Закону провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду.

Частиною п'ятою статті 403 ЦПК України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частині п'ятій статті 403 цього Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року справу передано для розгляду Великою Палатою Верховного Суду з підстав, передбачених частинами третьою та п'ятою статті 403 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною тринадцятою вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 402-404, підпунктом 7 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження на 29 серпня 2018 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: вул. Пилипа Орлика, 8, м. Київ.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В .В. Британчук Л. І. Рогач
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська