Справа 329/506/18
Провадження 2/329/191/2018
12 липня 2018 року смт Чернігівка
Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Проценко А.М.,
за участю секретаря судового засідання Сивак В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», представник позивача ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, посилаючись на наступне.
ОСОБА_2 отримав кредит розмірі 1000 грн. на підставі договору б/н від 05.06.2009 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладеніна веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачу кредит згідно з договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто не виконав договірні зобовязання.
996 грн. 00 коп. - заборгованість зі сплати кредиту,
3961 грн. 09 коп. - заборгованість зі сплати пені та комісії,
250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина),
903 грн. 17 коп. - штраф (відсоткова складова).
Оскільки в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором відповідачем не сплачена, позивач просить суд її стягнути.
В судове засідання представник позивача не зявився, однак надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім цього, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання також не зявився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законодавством порядку, заяв чи клопотань до суду не надав.
Суд, обєктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно отримав кредит у розмірі 1000 грн. на підставі договору №б/н від 05.06.2009 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Підпис відповідача на заяві про отримання кредитної картки підтверджує його згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком договір надання банківських послуг.
З матеріалів справи вбачається, що розрахунок вказаної заборгованості за договором № б/н від 05.06.2009 проведено позивачем з урахуванням умов та правил надання банківських послуг, затверджених правлінням банку.
Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За порушення зобовязання, визначеного умовами договору приєднання, в установленому законом порядку передбачено цивільно-правову відповідальність у вигляді неустойки, яка включає штраф або пеню.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 2 вказаної статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею відповідно до ч. 3 цієї ж статті є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Однак стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Тобто Конституцією України виключена можливість застосування різних видів неустойки одночасно за порушення одного й того ж зобовязання.
Умовами зазначеного вище договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань.
Проте штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, тобто за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
У даному випадку саме пеня (зазначено позивачем у позовній заяві як заборгованість зі сплати пені та комісії), як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за змістом кредитного договору пеня (комісія) визначається як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні зі штрафом і підлягає стягненню.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справах №6-1374цс17, №6- 2003цс15.
Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 250 грн. та в сумі 903 грн. 17 коп., задоволенню не підлягають.
Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати погашення кредиту. Однак взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує в повній мірі.
Зі змісту положення ч. 1 ст. 1054 ЦК України вбачається, що наслідком порушення позичальником зобовязання за кредитним договором є право банку вимагати повернення суми кредиту та процентів за ним.
996 грн. 00 коп. - заборгованість зі сплати кредиту,
3961 грн. 09 коп. - заборгованість зі сплати пені та комісії.
У відповідності статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог документально підтверджені судові витрати, які включають судовий збір в розмірі 1638 грн. 66 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 536, 546, 549, 551, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», представник позивача ОСОБА_1, до ОСОБА_2 задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати, що включають судовий збір в сумі 1638 грн. (одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 66 коп.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.М.Проценко