Провадження №: 2/752/2376/18
02 липня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі головуючого по справі судді - Ладиченка С.В.
за участю секретаря - Мороз О.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за невиконання умов договору безпроцентної позики,-
Повернення коштів здійснюється в гривнях, що визначається шляхом множення зазначеного грошового еквіваленту в іноземній валюті на курс продажу долара США на Українській міжбанківській валютній біржі (далі - УМВБ) в момент закриття торгів на день, що передує дню фактичного здійснення платежу.
Відповідач повертав грошові кошти в наступній послідовності:
-23.12.2014 року ОСОБА_2 повернув грошові кошти в розмірі 5000 грн., грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 308,64 дол. США, відповідно до курсу на УМВБ, що передує даті платежу 16,2 грн. за 1 дол. США.
Ухвалою суду від 26.04.2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся за встановленим місцем реєстрації, однак судову повістку повернуто до суду без вручення за закінченням строку зберігання, що на підставі ст. 128, 130 ЦПК України дають суду підстави прийти до висновку про його належне повідомлення.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справах, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 15.08.2014 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики №1 (далі - Договір) (а.с.5-6).
Відповідно до п. 1.1 Договору позики Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному п. 2.1. цього Договору, а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим Договором строк.
Відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.4. Договору сума позики прийнята в повному обсязі від Позикодавця позичальником в момент підписання цього Договору; факт одержання грошей підтверджується розпискою власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики; за домовленістю сторін позика є безпроцентною.
Згідно п. 5.1. Договору Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві позику за наступним графіком:
Відповідно до п. 5.4. Договору позика вважається повернутою Позикодавцеві в момент передачі грошової суми, що позичалась та поверненням Позикодавцем розписки про отримання коштів Позичальником.
Пунктом 5.5. Договору визначено, що якщо у день, що передує дню платежу курс продажу долара США на УМВБ на момент закриття торгів збільшиться більш як на 1% порівняно з курсом продажу долара США, вказаним у п. 2.1 цього Договору, то сума у гривнях, що підлягає сплаті визначається шляхом множення зазначеного грошового еквіваленту в іноземній валюті, на курс продажу долара США на УМВБ в момент закриття торгів на день, який передує дню фактичного здійснення платежу.
Відповідно до п. 6.1., 6.4. Договору у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За порушення строків повернення позики п. 5.1. цього Договору понад 10 днів Позичальник сплачує штраф у розмірі 70% від суми позики вказаної в п. 2.1.цього Договору.
Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується його розпискою від 15.08.2014 року (а.с.7).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За правилами ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Статтею 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вбачається з розписки відповідача від 15.08.2014 року останній платіж по поверненню позики було здійснено ОСОБА_2 - 23.12.2014 року, тоді як останній день повернення всієї суми позики встановлено Договором - 12.11.2014 року.
Разом з тим, суд погоджується з наведеним розрахунком заборгованості відповідача, з урахуванням сплачених грошових коштів з погашення заборгованості.
Враховуючи встановлені обставини а саме те, що відповідачем було порушено строк повернення грошових коштів за договором позики, умови Договору за яким, сторони визначили порядок та умови повернення позики, а саме - повернення грошових коштів в гривнях, визначається шляхом множення грошового еквіваленту в іноземній валюті на відповідний курс продажу долара США, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 12, 204, 526, 527, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд,-
позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4265 (чотири тисячі двісті шістдесят п'ять) грн. 79 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2018 року.

Суддя С.В. Ладиченко