Дата документу 15.08.2018
Справа № 320/3820/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" серпня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

за участі секретаря Арифової Л.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м.Запоріжжя),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», про визнання правовідносин за договором споживчого кредиту припиненими в порядку захисту прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати правовідносини, що випливають з договору №009-07790-161213 від 16.12.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» () та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), припиненими у зв'язку із належним виконанням.

В обґрунтування позову вказала, що відповідно до укладеного договору у формі заяви-оферти 009-07790-161213 від 1612.2013 року ПАТ «Дельта банк» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 6763,00 грн. на строк 36 місяців з щомісячною сплатою на користь банку 276 грн.. Договір укладений у формі оферти, яку було акцептовано банком 16.12.2013 року відповідно і у порядку до п.2.1 ч.4 Заяви. Отже, споживчий кредит оформлено у формі кредитного договору з метою придбання товару. Впродовж всього строку кредитування у позивачки не виникало труднощів із погашення заборгованості, прострочень вона не припускала, і станом на сьогодні виконала усі умови договору. Вказані обставини підтверджуються розрахунковими касовими документами, копії яких додаються до позову.

Позивачка звернулася до банку зі скаргою (усною) з питань постійних дзвінків колекторських служб щодо наявності заборгованості, і їй за результатами її усного звернення було направлено листа №05.3007308 від 06.07.2015 року, відповідно до якого повідомлено, що її платіж у розмірі 300 грн. від 26.02.2015 року на рахунках банку не значиться.

Позивачка повторно звернулася на гарячу лінію, і до неї надійшов ще один лист №б/н від 06.06.2016 року, згідно якого вбачається, що у позивачки обліковується заборгованість за кредитом в сумі 3212,00 грн..

В поясненні на гарячій лінії банку позивачку повідомили у грубій формі, що вона є боржником, її внесуть до «чорного списку» банківських клієнтів. При цьому пояснили, що борг виник з причин несплати чергового платежу одноразово.

Також позивачці на гарячій лінії повідомили, що дійсно, між УДППЗ «Укрпошта» та АТ «Дельта банк» діє укладений договір №934-33 на приймання платежів, згідно з яким УДППЗ «Укрпошта», в особі своїх філіалів, прийняв на себе зобовязання надавати АТ «Дельта банк» послуги з приймання обєктами поштового звязку платежів у національній валюті України від споживачів для перерахування їх на рахунок, відкритий у АТ «Дельта банк» відповідно до пункту 4.1.2 Договору, одним із зобов'язань, прийнятих на себе УДППЗ «Укрпошта», є своєчасність перерахування суми прийнятих платежів на рахунок АТ «Дельта Банк» та передача реєстрів прийнятих платежів у строки, встановлені Договором. Крім того, позивачка отримала в УДППЗ «Укрпошта» підтвердження про проведення банком її «втраченого» платежу згідно з договором №26-233 від 19.10.2011 р..

Після цього, 10 08 2016 року, достроково сплативши повну суму за кредитом, позивачка звернулася до установи банку із заявою, в якій просила надати довідку про закриття кредиту, а також не турбувати своїми дзвінками колекторів.

Замість того, 20.11.2017 року, позивачці вже від компанії Укрборг надійшов лист, згідно якого вона має нібито сплатити борг за даним кредитом в сумі 4905,16 грн..

Разом із договором, на виконання вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умов кредитування та сукупну вартість кредиту, позивачці було надано, зокрема, пам'ятку позичальника щодо погашення кредиту на товари/послуги та кредиту готівкою, згідно якої вбачається розмір і терміни погашення кредиту, способи і порядок внесення коштів на рахунок погашення, перелік уповноважених установ на здійснення прийняття коштів від позичальника на погашення заборгованості за кредитом.

Додатково слід зауважити, що з платіжних документів вбачається, що ПАТ «Дельта банк» за власної ініціативи пропонує, як спосіб погашення кредиту, користуватись послугами УДППЗ «Укрпошта».

Позивачка вказує, що спірний платіж, за несплату якого їй нарахована надумана пеня, насправді був проведений банком і усі претензії АТ «Дельта банк» до неї є безпідставними.

У зв'язку із тим. що мирним шляхом у позасудовому порядку спір між сторонами врегулювати не вдалося, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

02 липня 2018 року на адресу суду від представника відповідача ПАТ «Дельта банк» - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1. В обґрунтування відзиву на позовну заяву вказує, що між позивачем та АТ «Дельта Банк» був укладений договір № 009-07790-161213 від 16.12.2013 р. на споживчий кредит. Відповідно до укладеного кредитного договору АТ «Дельта Банк» надало кредит у сумі 6763,00 грн. з розрахунку 0,01 % річних за користування кредитом, на строк 36 місяців на споживчі цілі. Умовами п 2.7 частини 2 та п. 4 Частини 4 кредитного договору встановлено, що погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно не пізніше 16-го числа кожного місяця, шляхом зарахування коштів в сумі 276,00 грн. на рахунок №4752 у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до заяви від 16.12.2013 р. відповідно до порядку і умов, визначених Правилами. Позивач зазначає, що умови кредитного договору виконала в повному обсязі, сплативши всю суму заборгованості за кредитом. Разом із тим, здійснений нею 26.02.2015 року через відділення Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» платіж у сумі 300,00 грн. на рахунок АТ «Дельта Банк» не надходив, про що Банк повідомив позичальницю листом від 06.07.2015 р. за вих. №05-3007308, а також листом від 11.08.2016 року за вих. №05- 3316713 -у відповідь на повторне звернення позичальниці з цього питання. Внаслідок прострочення чергового платежу за кредитним договором у позичальниці утворилась заборгованість, і їй було нараховано штрафні санкції. У відповідності до положень п. 1 та п. 6.1 частини 4 кредитного договору, складова та невідємною частиною цієї пропозиції є Правила банківського обслуговування фізичних, осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджені рішенням ОСОБА_4 Директорів Банку від 20.03.2013 р., протокол № 14, чинна редакція яких зі змінами доповненнями розміщена на Офіційному сайті банку www.deltabank.соm.uа, з яким позивач попередньо ознайомлена, повністю згодна, їх розуміє й положення яки неухильно зобов'язалась дотримуватись, що завірено особистим підписом позивача. Так. п. 6.11. Правил визначено, що моментом погашення Кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Банку в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, плати за обслуговування кредитної заборгованості та всіх інших плат, передбачених Договором, а також можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання Клієнтом умов Договору та положень цих Правил. Відповідно до п. 6.14.6. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», що с невід'ємною частиною Договору, платежі за Договором сплачуються Клієнтом на рахунок, вказаний у Договорі. При цьому, платежі можуть сплачуватись як шляхом внесення Клієнтом готівкових коштів до каси Банку, інших уповноважених банків, організацій та фінансових установ України (платно та/або без утримання плати - згідно тарифів таких організацій та фінансових установ), так і шляхом перерахування у безготівковій формі через інші уповноважені банки організації та фінансових установ України (платно та/або без утримання плати - згідно тарифів таких організацій та фінансових установ). Обов'язок щодо правильності заповнення реквізитів платіжних документів та їх відповідності інформації, викладеної в Договорі покладається на Клієнта. Банк не несе відповідальності за неперерахування та/або не зарахування (ненадходження) грошових коштів від Клієнта на відповідний рахунок Банку зазначений в Договорі, що стало наслідком невірного заповнення Клієнтом реквізитів відповідних платіжних документів та/або невиконанням ним інших вимог законодавства України в сфері переказу грошових коштів. Пунктом 6.14.9. Правил передбачено, що Клієнт розуміє та погоджується з тим, що Банк не несе відповідальності за строки та умови перерахування грошових коштів, що спрямовані Клієнтом на погашення заборгованості за Договором через інші уповноважені банки, організації та Фінансові установи України. Через ненадходження спірних платежів на рахунок банку, банк застосував до вказаних договорів штрафні санкції за кожний факт прострочення платежу. Таким чином сплачених позичальницею коштів у наступних періодах було недостатньо для виконання зобовязань за договорами в повному обсязі, що призвело до подальших нарахувань передбачених умовами договорів. Станом на 21.06.2018 р. загальна заборгованість за кредитним договором нараховує 4605,16 грн., в тому числі: 301,11 грн. - заборгованість за кредитом, 541,05 - заборгованість за комісіями, 3763,00 грн. - пеня. Як зазначає позивач, зобов'язання за кредитним договором є виконаними, про що свідчить наявність у неї квитанцій, відповідно до графіку платежів. Згідно зі ст. 30.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому у готівковій формі. Проте, згідно виписки по особовому рахунку позивача № 4752 за період з 17.12.2013 року по 27.06.2018 року вбачається, що платіж у розмірі 300,00 грн. здійснений через Відділення Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на зазначений рахунок 26.02.2015 р. не надходив. З урахуванням положень п.6.14.9. Правил, АТ «Дельта Банк» не несе відповідальності з приводу неперерахування коштів УДППЗ «Укрпошта» на рахунок позивача у АТ «Дельта Банк». Штрафні санкції за кредитними договорами були нараховані банком внаслідок ненадходження платежів від 05.03.2015 року, що згідно з умовами кредитних договорів, правилами та ст. 526 ЦК України є неналежним виконанням зобов'язання. У подальшому кошти від платежів за кредитним договором були спрямовані банком на сплату заборгованості, що утворилась внаслідок несвоєчасного надходження коштів, що відповідає вищенаведеним умовам кредитних договорів та Правилам, і, як наслідок, у позивача виникла заборгованість за кредитними договорами. Також, відповідно до п. 2.2. договору № 934-33 на приймання платежів, укладеного 07 лютого 2013 року між Українським державним підприємством «Укрпошта» та АТ «Дельта Банк», виконавець (Українське державне підприємство «Укрпошта») в особі своїх філій забезпечує перерахування платежів у безготівковій формі на рахунок замовника АТ «Дельта Банк»), зазначений у додатку № 3 до цього договору, у містах - на 2 банківський день, починаючи з наступного дня від дати приймання платежу, у сільській місцевості - на 3- 4 банківський день, починаючи з наступного дня від дати приймання платежу. Таким чином, Українське державне підприємство «Укрпошта» зобов'язане було перераховувати АТ «Дельта Банк» отримані від позивача 26.02.2015 р. кошти у розмірі 300,00 грн. з рахунків центрів приймання платежів. Таким чином, висновок позивача про те, що відповідач неправомірно не зарахував сплачені 26.02.2015 р. кошти у розмірі 300,00 грн. є помилковим, оскільки зазначений платіж навіть не надійшов на рахунок АТ «Дельта Банк».

Крім того, 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» АТ «Дельта Банк» визнано неплатоспроможним, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено ФГВФО ОСОБА_5. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №619 від 20.02.2017 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» подовжено строк здійснення ліквідаційної процедури до 04 жовтня 2019 року включно.

Отже у зв'язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, позовна заява з наведених вище підстав є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

04 липня 2018 року на адресу суду від представника третьої особи ПАТ «Укрпошта» - ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення, згідно яких вбачається, що посилання банку на те, що грошові кошти не надійшли на рахунок саме від УДППЗ «Укрпошта» ніяким чином не повинно впливати на споживача кредитних послуг, яким є позивач, на нього який вчинив всі необхідні дії для сплати чергового платежу, не може бути покладена відповідальність. А тому посилання банку на те, що позивачем невчасно сплачено черговий платіж є безпідставним, та не може бути підставою для нарахування позивачеві, штрафних санкцій та вимог сплатити кредит повторно. Матеріали справи свідчать про те, що кредитор станом на 26 лютого 2015 року (на момент спірної оплати ) не вчинив жодних дій для належного виконання боржником своїх зобов'язань. Позичальнику станом на 26 лютого 2015 року при здійсненні щомісячного платежу у розмірі 300 грн. не було та не могло бути відомо про майбутнє введення із 3 березня 2015 року тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», тому вказаний платіж не був зарахований на рахунок відповідача через обставини, від нього не залежні. При цьому на виконання боржником свого обов'язку по погашенню кредиту щомісячними платежами, як вже зазначалося позивачем, були здійснені платежі через відділення Українського державного підприємства «Укрпошта», що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями. Даний Факт не оспорюється ні банком, ні УДППЗ «Укрпошта». Сума проведених платежів достатня для виконання щомісячного грошового зобовязання у повному обсязі. Приймання платежів на користь ПАТ «Дельта банк» здійснювалось через відділення поштового звязку, згідно умов договору на приймання платежів №934-33 від 03.02.2013 року, укладеного між УДППЗ «Укрпошта» та банком. Провини позивача в не зарахуванні її платежу, здійсненого 26.02.2015 року, немає. Доводи банку про те, що кошти не були перераховані УДППЗ «Укрпошта», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини не впливають на права та обовязки, які виникли між позичальником та банком. Наявність у позивача оригіналу квитанції про сплату 300 грн. через відділення УДППЗ «Укрпошта» свідчить про належне виконання ним умов кредитних договорів щодо своєчасного погашення боргу, а тому нарахування банком штрафних санкцій та вимога сплатити цю суму повторно є неправомірними. На підставі викладеного вважають, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

06 липня 2018 року на адресу суду від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що взаємини між поштою та банком не можуть враховуватись судом під час встановлення факту належності виконання зобовязання. Так, бланк квитанції, які надавались банком під час здійснення платежів у касі банку, містить в собі рекламну пропозицію для зручності клієнта банку здійснювати платежі без комісій через відділення УДППЗ «Укрпошта». Отже, вбачається наявність домовленостей на договірному рівні між банком та поштою. У суть правовідносин банку та пошти (тарифи, взаєморозрахунки тощо) клієнтів банку поставлено до відома не було, із договором не ознайомлено. Інше кажучи, ОСОБА_1 не є стороною договору між банком та поштою, за якими пізніше виник між ними спір. Вплинути на ситуацію оплати, часткової оплати, не оплати поштою ОСОБА_1 не могла, і взагалі не була уповноважена. Щодо суми заборгованості і, як вказано у відзиві, наявної простроченої заборгованості, на дату складення повідомлення 06.07.2015 р. (майже через півроку після виникнення проблеми у банку), позивачка зазначає, що щомісячно необхідно було сплачувати заборгованість на користь банку 276 грн.. Нею сплачувалось постійно борг у сумі 300 грн.. Починаючи з 16.12.2013 р. по 16.01.2015 р. сплачено 13 платежів по 300 грн, що складає в сумі 3900 грн.. Відповідно ж до графіку погашення позивачкою мало б було сплачено 3588 грн.. Різниця вказаних сум дорівнює 312 грн.. Отже, на момент виникнення проблеми у банку із поштою, переплата за кредитом була 312 грн, що перевищувало щомісячний платіж. А банк за договором має право на договірне списання, і у разі відсутності платежу за договором мав списати з її рахунку, але не скористався своїм правом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та зазначила, що є всі підстави для задоволення її позову.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Дельта банк» - ОСОБА_2, яка брала участь в режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м.Запоріжжя, позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов та просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухав позивачку, представника відповідача, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

16.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 009-07790-061213, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 6763,00 грн. з розрахунку 0.01 % річних за користування кредитом на строк 36 місяців, на споживчі цілі /а.с.12-13/.

Згідно п. 2.7 частини 2 га п. 4 частини 4 кредитного договору погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячна не пізніше 16 числа кожного місяця, шляхом зарахування грошових коштів у сумі 276.00 грн. на рахунок № 4752 у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до Заяви від 16.12.2013 року відповідно до порядку і умов, визначених Правилами.

Умовами кредитування передбачена можливість дострокового погашення кредитної заборгованості.

Позивачка ОСОБА_1 скористалась своїм правом дострокового погашення кредитної заборгованості та сплачувала щомісячно 300,00 грн. в період з 16.12.2013 р. по 19.07.2016 р., що підтверджується квитанціями про сплату /а.с.17-27/.

Враховуючи проведені оплати за вказаними квитанціями, позивачка ОСОБА_1 достроково та повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором №009-07790-161213 від 16.12.2013 року, сплативши всю суму заборгованості за кредитом.

Позивачка ОСОБА_1 в усній формі звернулась до керівництва Відповідача та прохала розібратися з даною ситуацією. 06.07.2015 року вона отримала від Тимчасової адміністрації лист-відповідь вих. № 05-3007308 на її звернення, відповідно до якого повідомлено, що її платіж у розмірі 300 грн. від 26.02.2015 року на рахунках банку не значиться та запропоновано звернутись з оригіналом квитанції до відділення УДППЗ "Укрпошта", в якому був здійснений платіж /а.с.6/.

10.08.2016 р. ОСОБА_1 повторно письмово звернулась до керівництва Відповідача /а.с.9/.

11.08.2016 р. ОСОБА_1 отримала від Відповідача лист-відповідь вих. № 05-3316713 на її звернення, в якому свою позицію Банк знову обґрунтував тим, що "платіж у розмірі 300,00 гри., що був сплачений 26.02.2015 р. на рахунок Банку не надходив. УДППЗ «Укрпошта» не підтвердило свої посилання на те, що її платіж було перераховано до Банку, а підтвердженням здійсненого УДППЗ «Укрпошта» перерахування коштів може бути оригінал відповідного платіжного документа, який засвідчує фактичне перерахування УДППЗ «Укрпошта» коштів до Банку /а.с.10/.

У відповідності до рішення Конституційного суду України від 10.11.11 р. № 15-рп/2011 1в п. 1 вказано, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII ( 1023-12 ) з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України ( 254к/96-ВР ) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду № 5 від 12.04.1996 року, оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Згідно статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Право позивачів на звернення до суду за захистом своїх прав, невизнаних або оспорюваних прав передбачено ст. З ЦПК України, відмова від такого права на звернення до суду за захистом є недійсною. Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Договором не можуть бути обмежені права щодо судового захисту, що надані законом.

У відповідності до п. 23 ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та па умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 531 ЦКУ боржник мас право викопати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 590 ЦКУ зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексом, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що у справі.

Позивачкою надано квитанції про сплату кредитної заборгованості через поштове відділення «Укрпошти» ЦПЗ № 4 м. Мелітополя та відділення "Дельта Банку" в повному обсязі.

Провини позивачки в незарахуванні її платежу кредитної заборгованості немає, оскільки як вбачається з пояснень представника третьої особи відповідач зупинив перерахування коштів з рахунку за платіжними дорученнями Укрпошти з посиланням на введення тимчасової адміністрації.

Посилання представника відповідача щодо наявності спору між ними та УДППЗ "Укрпошта" необґрунтоване, оскільки позивач ОСОБА_1 не є стороною по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,55,124 Конституції України, п. 23 ст. 1, ч.1 ст.11, 22 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст.ст. 23, 526,531,599,1049,1054,1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», про визнання правовідносин за договором споживчого кредиту припиненими в порядку захисту прав споживачів - задовольнити в повному обсязі.

Визнати правовідносини, що випливають з договору №009-07790-161213 від 16.12.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» () та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), припиненими у зв'язку із належним виконанням.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» () на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Колодіна