Справа № 405/2083/16-ц
Провадження № 2/405/282/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі :

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про закриття провадження у цивільній справі № 405/2083/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Міської ради міста Кропивницького, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кіровоградської міської ради, в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення Кіровоградської міської ради № 1381 від 06.11.2008 року; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 71 від 15 травня 2015 року з кадастровим номером :50:417:0064, укладений між Кіровоградською міською радою та орендарем ОСОБА_3 ; як наслідок недійсності правочину скасувати запис у поземельній книзі стосовно земельної ділянки з кадастровим номером : 50:417:0064; як наслідок недійсності правочину скасувати рішення Державного реєстратора відносно зареєстрованого права на земельну ділянку з кадастровим номером : 50:417:0064.

Ухвалою суду від 09 березня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 30 січня 2017 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, та, враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності редакцією Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, які набрали чинності з 15.12.2017 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання від 24.10.2017 року, яке зареєстровано в суді за вх. № 24953 про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення Кіровоградської міської ради № 1381 від 06.11.2008 року; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 71 від 15 травня 2015 року з кадастровим номером :50:417:0064, укладений між Кіровоградською міською радою та орендарем ОСОБА_3 ; як наслідок недійсності правочину скасувати запис у поземельній книзі стосовно земельної ділянки з кадастровим номером : 50:417:0064; як наслідок недійсності правочину скасувати рішення Державного реєстратора відносно зареєстрованого права на земельну ділянку з кадастровим номером : 50:417:0064. В зв`язку з чим, предметом оскарження є рішення Кіровоградської міської ради № 1381 від 06.11.2008 року, а всі інші вимоги є похідними від нього. Таким чином, виходячи з положень ст. 17 КАС України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, іншого суб`єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій щодо оскарження його рішень(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Враховуючи зазначене, оскільки предметом оскарження є рішення органу місцевого самоврядування Кіровоградської міської ради № 138 від 06 листопада 2008 року, яким вирішувалися питання, пов`язані з виконанням радою своїх владних повноважень у галузі земельних відносин, то і вирішення зазначеного спору належить до юрисдикції адміністративних судів. Отже, вказаний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства згідно Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, та зазначаючи, при цьому, про відсутність передбачених ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у даній справі, просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши заявлене представником відповідача клопотання про закриття провадження у справі, заслухавши думку представника позивача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову) суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

У порядку цивільного судочинства може розглядатися будь-який приватноправовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час розгляду справи) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій або бездіяльності Конституцією чи законами України було встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України визначив справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення (виконання або невиконання такою стороною зазначених функцій).

До адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосуються цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад міст; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У частині першій статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Реалізовуючи вказані вище повноваження, Кіровоградська міська рада при прийнятті оспорюваного позивачем рішення №1381 від 06.11.2008 року діяла як орган місцевого самоврядування, здійснювала свої владні повноваження, та набула статусу учасника цивільно-правових відносин з приводу вирішення земельного спору.

При цьому, якщо особа стверджує про порушення її прав як наслідок рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема щодо оформлення права на земельну ділянку під набутими у власність будинком або спорудою, то визнання таких рішень неправомірними та їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Аналізуючи викладене, а також враховуючи, що підстави для закриття провадження у справі, передбачені ст. 255 ЦПК України відсутні, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про закриття провадження у справі, - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 175-177, 193, 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про закриття провадження у цивільній справі № 405/2083/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Міської ради міста Кропивницького, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішень, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова