Постанова

Іменем України

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 233/1979/17

провадження № 61-29414 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Центрально-міський відділ виконавчої служби м. Макіївки Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Головне управління державної казначейської служби України в Донецькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня

2017 року у складі судді Бєлостоцької О. В. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів:

Космачевської Т. В., Жданової В. С., Санікової О. С.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Зазначив, що на підставі рішення Центрально-міського районного суду

м. Макіївки Донецької області від 07 жовтня 2013 року було видано виконавчий лист №270/3881/13-ц від 15 листопада 2013 року про стягнення з Управління освіти Макіївської міської ради на його користь на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, 3 524,76 грн щомісяця з подальшим проведенням перерахунку сум відшкодування у зв'язку з ростом тарифних ставок та окладів за посадою заступника головного бухгалтера Державного підприємства «Макіїввугілля». До 31 липня 2014 року Управління освіти Макіївської міської ради в добровільному порядку здійснювало йому виплати та проводило перерахунки відшкодування шкоди. З серпня 2014 року здійснення виплат було припинено у зв'язку з проведенням антитерористичної операції.

З метою примусового виконання судового рішення він направив на адресу Центрально-міського відділу державної виконавчої служби м. Макіївки Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (далі ЦМ ВДВС м. Макіївки ГТУЮ в Донецькій області) заяву про відкриття виконавчого провадження, оригінал виконавчого листа № 270/3881/13-ц та інші необхідні для виконання судового рішення документи. 29 березня 2017 року заявник отримав повідомлення № 53600199 від 20 березня 2017 року про повернення йому виконавчого документу без прийняття до виконання з пропозицією звернутись щодо виконання рішення суду до відповідного органу державного казначейства. З таким повідомленням він не погодився, оскільки виконавчий лист

№ 270/3881/13-ц у грудні 2013 року ним уже направлявся до органу державного казначейства у м. Макіївці, але був повернутий з посиланням на те, що він повинен виконуватися виконавчою службою.

Ураховуючи наведене, просив скасувати лист-повідомлення №53600199 від

20 березня 2017 року ЦМ ВДВС м. Макіївки ГТУЮ в Донецькій області, зобов'язати ЦМ ВДВС м. Макіївки ГТУЮ в Донецькій області відкрити виконавче провадження та направити виконавчий лист до Казначейської служби.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від

04 травня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Управління освіти Макіївської міської ради за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, а тому виконавчий лист, виданий Центрально-міським районним судом м. Макіївки Донецької області, про стягнення з Управління освіти Макіївської міської ради на користь ОСОБА_4 3 524,76 грн на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване заявником повідомлення № 53600199 від 20 березня 2017 року було прийнято державним виконавцем у межах наданих законом повноважень, підстави для зобов'язання ЦМ ВДВС м. Макіївки ГТУЮ в Донецькій області відкрити виконавче провадження та направити виконавчий лист

№ 270/3881/13-ц до казначейської служби відсутні, а відтак скарга

ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №347 від 11 березня 1999 року «Про внесення змін і доповнень до Типового положення про управління освіти обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації і затвердження Типового положення про відділ освіти районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації»фінансування управління освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а тому виконання рішення суду про відшкодування з Управління освіти Макіївської міської ради шкоди компенсується за рахунок державного бюджету, а відповідне рішення суду виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до Положення про Державну Казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 1999 року №460/2011, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4

У серпні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, у якій заявник просив скасувати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року, та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки суди не звернули увагу на те, що рішення Центрально-міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 07 жовтня 2013 рокупро стягнення з Управління освіти Макіївської міської ради на користь заявника 3 524,76 грн, щомісяця, на відшкодування шкоди завданої каліцтвом тривалий час не виконується у зв'язку з поверненням виконавчого документа без виконання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області та ЦМ ВДВС м. Макіївки ГТУЮ в Донецькій області. Вважав бездіяльність зазначеного органу державної виконавчої служби незаконною та такою, що порушує його права.

Станом на момент розгляду цієї справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли.

Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

23 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 15 листопада 2013 року на виконання рішення Центрально-міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 07 жовтня 2013 року було видано виконавчий лист №270/3881/13-ц про стягнення з Управління освіти Макіївської міської ради на користь

ОСОБА_4 3 524,76 грн щомісяця, на відшкодування шкоди завданої каліцтвом, з подальшим проведенням перерахунку сум відшкодування.

20 березня 2017 року державним виконавцем Центрально-міського відділу державної виконавчої служби м. Макіївки Дейнекою О. П. винесено повідомлення № 53600199 про повернення ОСОБА_4 без прийняття до виконання виконавчого листа № 270/3881/13-ц, виданого 15 листопада

2013 року Центрально-міським районним судом м. Макіївки Донецької області, про стягнення з Управління освіти Макіївської міської ради на користь ОСОБА_4 3 524,76 грн щомісяця, з 01 жовтня 2013 року на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, з подальшим проведенням перерахунку сум відшкодування.

Виконавчий лист № 270/3881/13-ц повернуто стягувачу ОСОБА_4 на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4, частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що він не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, касаційний суд, ураховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 12 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління освіти Макіївської міської ради за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15 квітня

2015 року №215 (далі Положення), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство.

Відповідно до покладених на Казначейство завдань, воно здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Пунктом 4 цього Порядку,у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на органи Казначейства покладені обов'язки, зокрема забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку; вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що виконавчий лист № 270/3881/13-ц, виданий Центрально-міським районним судом м. Макіївки Донецької області, про стягнення з Управління освіти Макіївської міської ради на користь ОСОБА_4 3 524,76 грн, щомісяця з 01 жовтня 2013 року на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскаржуване ОСОБА_4 повідомлення

№ 53600199 від 20 березня 2017 року є законним, прийнятим державним виконавцем у межах наданих законом повноважень, а тому суди обгрунтовано відмовили у задоволенні його скарги.

Разом з тим, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що апеляційний суд у мотивувальній частині рішення помилково посилався на постанову Кабінету Міністрів України №347 від 11 березня 1999 року «Про внесення змін і доповнень до Типового положення про управління освіти обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації і затвердження Типового положення про відділ освіти районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації», оскільки вона втратила чинність 20 лютого 2013 року. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, Управління освіти Макіївської міської ради за організаційно-правовою формою відноситься до органів місцевого самоврядування, які відповідно до положень статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» здійснюють фінансування видатків за рахунок місцевого бюджету.

Зазначене не вплинула на правильність постановленої апеляційним судом ухвали, а тому вона не може бути скасована з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ураховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, Верховний Суд не повноважний розглядати вимоги касаційної скарги про зобов'язання державного виконавця занести виконавчий лист на виконання рішення суду від 07 жовтня 2013 року до державного реєстру виконавчих листів з 15 листопада 2013 року та відмовити у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з бойовими діями на Донбасі, оскільки ОСОБА_4 не заявляв їх у суді першої інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не впливають на законність та обгрунтваність ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що судами першої та апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від

04 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від

27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник