Справа № 219/8483/18
Провадження № 2/219/2590/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут Донецької області у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2018 року ОСОБА_1, місце проживання якої: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, РНОКПП НОМЕР_1, звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, місце проживання якого: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, РНОКПП НОМЕР_2, та ОСОБА_3, місце проживання якої: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13. В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_4 зазначено, що їй на підставі договору купівлі-продажу будинку від 5 жовтня 2018 року належить житловий будинок, розташований за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, у якому разом з позивачем зареєстровані відповідачі по справі: ОСОБА_2, який є її чоловіком, та ОСОБА_3, яка є її дочкою, але з лютого 2017 року фактично не проживають, що підтверджується актом, виданим головою квартального комітету № 38. На даний час позивач проживає у належному їй будинку разом із своєю малолітньою дитиною, яка згідно медичного висновку страждає глибокою затримкою всіх видів розвитку, що потребує значних матеріальних витрат на лікування, а враховуючи зріст вартості комунальних послуг, позивач не має фінансової можливості сплачувати комунальні послуги також за не проживаючих у будинку відповідачів, при цьому, у неї також постає питання отримання субсидії. Враховуючи, що відповідачі добровільно зніматись з реєстрації не бажають, позивач вимушена визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, з огляду на що звернулась до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою суду від 9 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 30 хвилин 5 вересня 2018 року, яке ухвалою відкладено на 10 годину 00 хвилин 3 жовтня 2018 року у звязку з першою неявкою відповідача ОСОБА_2

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою,надала суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 5 вересня 2018 року на адресу суду від неї надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою від 9 серпня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 5 жовтня 2018 року (а.с. 10), що також підтверджується копіями: витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 145327 від 5 жовтня 2018 року (а.с. 11), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВХ № 312250 (а.с. 12) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 5 вересня 2018 року за № 136574752 (а.с. 39-40).

Відповідно до копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 24 липня 2018 року головою квартального комітету № 28 ОСОБА_5, у житловому будинку, розташованому за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, зареєстровані: позивач, яка є власником будинку, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у довідці зазначений чоловіком, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка у довідці зазначена дочкою, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який у довідці зазначений сином, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, який у довідці зазначений сином (а.с. 16). Також у вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зареєстровані, але фактично не мешкають за даною адресою.

З копії акту про фактичне проживання від 27 липня 2018 року, складеного комісією у складі: голови квартального комітету № 28 ОСОБА_5, ОСОБА_9, яка мешкає за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13а, ОСОБА_10, який мешкає за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 18а, вбачається, що вказаними особами підтверджується факт того, що відповідачі за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13 зареєстровані, однак фактично не проживають з лютого 2018 року (а.с. 17).

З відповідей першого заступника голови Бахмутської міської ради ОСОБА_11 за вх. №№ 25181 від 8 серпня 2018 року та 25182 від 8 серпня 2018 року вбачається, що за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут, місце проживання фізичних осіб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстровано з 26 жовтня 2005 року за адресою: м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13(а.с. 23, 24).

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником.

При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідачів у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, що також і не заперечувалось одним із відповідачів ОСОБА_3, у звязку з чим суд вважає, що за відповідачами не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов, враховуючи, що ухвалою суду від 9 серпня 2018 року позивача звільнено від сплати судового збору у сумі 704,80 гривень за подання даної позовної заяви, суд у відповідності до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідачів судовий збір на користь держави в сумі по 352,40 гривень з кожного.

Керуючись статтею 156 Житлового кодексу України, статтею 405 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 82, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, місце проживання якої: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання якого: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, РНОКПП НОМЕР_2, та ОСОБА_3, місце проживання якої: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, РНОКПП НОМЕР_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця селища Барабаш Хасанського району Приморського краю, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_7 (нині Бахмут) Донецької області, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13.

Стягнути з ОСОБА_3, місце проживання якої: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, РНОКПП НОМЕР_3, на користь держави судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання якого: 84506, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Донецька, буд. 13, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С.Конопленко