Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 753/232/17

провадження № 61-2661 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І.М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідачі-Київський міський голова ОСОБА_7,
-виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація),
представники відповідачів-ОСОБА_8,
-ОСОБА_9,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги Київського міського голови ОСОБА_7, виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Дарницького районного суду м. Києва в складі судді Шклянка М. П. від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва в складі колегії суддів: Шахової О. В., Поливач Л. Д., Вербової І. М. від 22 листопада 2017 року.

Встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Київського міського голови ОСОБА_7, виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання неправомірними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_6 мотивував тим, що з 05 лютого 2016 року до 04 лютого 2017 року згідно з наказом Київського міського голови ОСОБА_7 його призначено на посаду директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі - КП «Київтранспарксервіс»). 22 листопада 2016 року згідно з наказом міського голови № 1110 «Про проведення перевірки» утворено комісію з питань перевірки його діяльності як директора комунального підприємства. Розпорядженням від 02 грудня 2016 року № 1147 строк проведення перевірки було продовжено до 21 грудня 2016 року і до складу комісії включено членів антикорупційної ради при Київському міському голові ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Позивача було відсторонено від роботи, а 23 грудня 2016 року на підставі висновків, викладених в акті проведення перевірки діяльності директора КП «Київтранспарксервіс», звільнено з роботи через втрату доври.

ОСОБА_6 у позові вказує, що відповідна перевірка та його звільнення проведено з грубими порушеннями, а саме: міський голова не мав повноважень на призначення перевірки його діяльності як директора підприємства, його не було ознайомлено з матеріалами перевірки і він не отримував відповідей на свої письмові звернення з цього приводу, звільнення проведено без відповідного подання та без відібрання його письмових пояснень, а також без зазначення правових підстав звільнення відповідно до Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Внаслідок незаконних перевірок та звільнення ОСОБА_6 зазнав моральних збитків.

На підставі наведеного, частково змінивши позовні вимоги (а. с. 48-49, том 1), ОСОБА_6 просив суд: визнати неправомірними та скасувати розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки», від 02 грудня 2016 року № 1147 «Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки»; зобов'язати відповідача змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_6 в розпорядженні від 23 грудня 2016 року № 1237 «Про звільнення директора КП «Київтранспарксервіс» із «Звільнено на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 Контракту від 10 лютого 2016 року» на «Звільнений у зв'язку із закінченням строку дії Контракту від 10 лютого 2016 року, п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України», зазначивши датою звільнення 04 лютого 2017 року; зобов'язати відповідача внести відповідний запис до трудової книжки позивача; стягнути моральну шкоду в розмірі 1 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року позов задоволено. Визнано неправомірними та скасовано розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки», від 02 грудня 2016 року № 1147 «Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки». Визнано неправомірним та скасовано розпорядження від 23 грудня 2016 року № 1237 «Про звільнення директора КП «Київтранспарксервіс», зобов'язано Виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) змінити дату звільнення ОСОБА_6 з посади директора КП «Київтранспарксервіс» з «23.12.16р.» на «04.02.17р.» та формулювання причини звільнення з «Звільнено на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 контракту від 10.02.16р.» на «Звільнений у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 10.02.16р., п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України». Стягнуто солідарно з Київського міського голови ОСОБА_7 та Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач належним чином мотивував і довів підстави та вимоги позову, тому суд вважає за необхідне його задовольнити.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції достатньо повно з'ясував обставини справи, надав зібраним доказам належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права при вирішенні цього спору.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, Київський міський голова ОСОБА_7 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року і ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга Київського міського голови ОСОБА_7 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків: про відсутність у Київського міського голови права на призначення перевірок, вказаних у позові, оскільки суди при цьому не врахували положень статей 18, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у їх взаємозв'язку зі статтями 16, 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»; про незаконність відповідних перевірок і безпідставність встановлених ними обставин щодо протиправності дій позивача; про необхідність зазначення причини звільнення позивача у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 10 лютого 2016 року, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, тоді як припинення трудового договору з позивачем відбулося з підстав, передбачених контрактом, - згідно з пунктом 8 статті 36 КЗпП України; про визнання незаконним наказу про звільнення (фактичне поновлення на роботі) і одночасну зміну формулювання підстави звільнення, оскільки ці дії є взаємовиключними; про належність і допустимість доказів позивача і безпідставність доказів відповідачів у справі, оскільки такі висновки судів є упередженими і ґрунтуються на припущеннях; про зобов'язання виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) змінити підстави звільнення позивача, незважаючи на те, що трудова книжка позивача зберігалася у КП «Київтранспарксервіс», яке до участі у цій справі залучено не було; про неможливість виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) змінити причину та дату звільнення позивача, оскільки такі дії мають проводитися згідно з розпорядженням Київського міського голови, а не виконавчого органу Київської міської ради, який не має на це законних повноважень, тощо.

У своїй касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) мотивована обставинами, аналогічними тим, що зазначені у касаційній скарзі Київського міського голови ОСОБА_7

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17 січня 2018 року касаційні скарги передано на розгляд Верховного Суду.

Ухвалами Верховного Суду від 15 березня 2018 року, крім іншого, відкрито касаційні провадження за касаційними скаргами Київського міського голови ОСОБА_7, виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року, роз'яснено сторонам право на подання відзивів на касаційні скарги.

У відзиві на касаційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), поданому у квітні 2018 року до Верховного Суду, Київський міський голова ОСОБА_7 вказує на обґрунтованість вимог і посилань цієї касаційної скарги і можливість її задоволення.

У відзиві на касаційну скаргу Київського міського голови ОСОБА_7, поданому в квітні 2018 року до Верховного Суду, виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) вказує на обґрунтованість вимог і посилань цієї касаційної скарги і можливість її задоволення.

У відзиві на касаційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), поданому в квітні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_6 вказує на безпідставність вимог і посилань відповідної касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційні скарги Київського міського голови ОСОБА_7, виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_6 призначений на посаду директора КП «Київтранспарксервіс» на підставі розпорядження Київського міського голови ОСОБА_7 від 29 січня 2016 року № 61.

10 лютого 2016 року між позивачем та виконавчим органом Київської міської ради в особі Київського міського голови ОСОБА_7 укладено трудовий контракт з 05 лютого 2016 року до 04 лютого 2017 року.

21 листопада 2016 року на ім'я Київського міського голови ОСОБА_7 начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції апарату виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_12 направив доповідну записку № 09/029-623 про проведення перевірки деяких питань фінансово-господарської діяльності КП «Київтранспарксервіс». За результатами перевірки встановлені порушення діяльності підприємства, які призвели до фінансових збитків місцевого бюджету, і Управляння у зв'язку з цим рекомендувало відсторонити ОСОБА_13 від виконання обов'язків директора КП «Київтранспарксервіс».

На підставі зазначеної доповідної записки 22 листопада 2016 року Київський міський голова ОСОБА_7 видав розпорядження № 1110 «Про проведення перевірки», яким створив комісію з перевірки діяльності директора КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6, доручив провести перевірку в строк з 24 листопада 2016 року до 05 грудня 16 року, акт перевірки передати на розгляд Київському міському голові до 07 грудня 2016 року. Директора КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6 відсторонено від виконання посадових обов'язків.

Розпорядженням Київського міського голови від 02 грудня 2016 року № 1147 внесено зміни до розпорядження від 22 листопада 2016 року № 1110, зокрема, продовжено строк проведення перевірки до 21 грудня 2016 року і до складу комісії включено членів антикорупційної ради при Київському міському голові ОСОБА_10 та ОСОБА_11

21 грудня 2016 року комісія склала акт, який містить висновок про невиконання директором КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6 покладених на нього виконавчим органом Київської міської ради повноважень та завдань, а саме: організації діяльності підприємства, здійснення контролю за станом виконавчої дисципліни підлеглих, фінансово-господарської діяльності, дотримання вимог чинного законодавства під час виконання покладених обов'язків.

У зв'язку з виявленими численними порушеннями комісія запропонувала Київському міському голові ОСОБА_7 розглянути питання про звільнення директора КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6 із займаної посади. До акта проведення перевірки діяльності директора КП «Київтранспарксервіс» від 21 грудня 2016 року додані окремі думки членів робочої групи ОСОБА_11 та ОСОБА_10, в яких вони висловили свою незгоду з викладеними в акті фактами неналежного виконання обов'язків директором КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6

Згідно з протоколом від 23 грудня 2016 року на черговому засіданні антикорупційної ради при Київському міському голові обговорено результати проведення перевірки діяльності директора КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6, та з урахуванням їх висновків Київський міський голова ОСОБА_7 зробив висновок, що встановлені обставини є підставою для втрати до нього довір'я, і цього ж дня Київський міський голова видав розпорядження № 1237 про звільнення ОСОБА_6 з посади директора КП «Київтранспарксервіс» з 23 грудня 2016 року на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 контракту від 10 лютого 2016 року.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Матеріали справи містять різні редакції контрактів з позивачем від 10 лютого 2016 року. Зокрема відповідач виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надав копію контракту з позивачем, пункт 4.3.13 якого містить довгий пробіл після слова «разі» та перед словом «дій» (У разі дій директора, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку органу управління майном), натомість надана позивачем копія контракту передбачає, що директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном достроково у разі неправомірних дій директора, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку органу управління майном (пункти 4.3, 4.3.13 контракту).

Суди при вирішенні цього спору керувалися копією контракту, наданою позивачем, і, встановивши, що відповідач не довів неправомірності дій позивача, які передували втраті довіри до нього, вважали за необхідне визнати незаконним звільнення ОСОБА_6 із займаної посади на підставі пункту 4.3.13 контракту через відсутність необхідних для цього підстав. Водночас у зв'язку із закінченням строку дії контракту позивача суди дійшли висновків, що звільнення ОСОБА_6 має бути проведене з 04 лютого 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України (у зв'язку із закінченням строку дії контракту), і це буде відповідати вимогам позову та реалізації захисту прав позивача.

В основу таких висновків судів покладено посилання судів на відсутність у Київського міського голови законних повноважень щодо призначення відповідної перевірки, безпідставність висновків перевірки щодо неналежного виконання обов'язків директором КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6

Проте повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до пунктів 19, 20 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: видає розпорядження у межах своїх повноважень; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.

Місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов'язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі (пункт 2 статті 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»). Для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право: проводити перевірки стану додержання Конституції України та законів України, інших актів законодавства органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами, керівниками підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і підпорядкування по напрямах, визначених статтею 16 цього Закону (пункт 1 статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Київський міський голова ОСОБА_7, видаючи оспорювані у цій справі розпорядження від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки», від 02 грудня 2016 року № 1147 «Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки», діяв у межах повноважень, передбачених наведеними вище нормами матеріального права, а тому висновки судів попередніх інстанцій про незаконність таких розпоряджень є помилковими.

Відповідно до статті 412 ЦПК України рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання неправомірними та скасування розпоряджень Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки» та від 02 грудня 2016 року № 1147 «Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки» підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення суду про відмову в задоволенні цих позовних вимог за їх безпідставністю.

Водночас висновки судів попередніх інстанцій про незаконність оспорюваного у цій справі розпорядження Київського міського голови від 23 грудня 2016 року № 1237 «Про звільнення директора КП «Київтранспарксервіс» ґрунтуються на безпідставності висновків відповідної перевірки щодо протиправності дій директора КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_6, а згідно з статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не має процесуальних повноважень на переоцінку таких встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи. Тому висновки судів щодо незаконності звільнення ОСОБА_6 з 23 грудня 2016 року на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 контракту від 10 лютого 2016 року (пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України) є обґрунтованими.

У зв'язку з наведеним, ураховуючи змінені позовні вимоги позову, суди попередніх інстанцій дійшли правильних по суті висновків, що ОСОБА_6 має бути звільнений із займаної посади з 04 лютого 2017 року (дата закінчення дії контракту) на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України (закінчення погодженого сторонами строку дії трудового договору).

Водночас, зобов'язуючи виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) змінити дату і формулювання причини звільнення, суди попередніх інстанцій припустилися помилки, оскільки відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільського, селищного, міського голови віднесено повноваження на призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Тому відповідно до статті 412 ЦПК України рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року в частині висновків судів про зобов'язання виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) змінити дату і формулювання причини звільнення ОСОБА_6 підлягають зміні на висновки про внесення змін до розпорядження Київського міського голови ОСОБА_7 від 23 грудня 2016 року № 1237 «Про звільнення директора КП «Київтранспарксервіс» в частині формулювання причини звільнення ОСОБА_6 із «Звільнено на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 Контракту від 10 лютого 2016 року» на «Звільнений у зв'язку із закінченням строку дії Контракту від 10 лютого 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України» та в частині дати звільнення: із «23.12.16р.» на «04 лютого 2017 року».

Посилання касаційних скарг на неможливість одночасного скасування наказу про звільнення зі зміною причин і дати звільнення позивача є обґрунтованими, тому рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року підлягають зміні в цій частині також.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Враховуючи те, що позивача звільнено із займаної посади з порушенням норм трудового законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про задоволення позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 грн, а тому в цій частині судові рішення у справі слід залишити без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Доводи касаційних скарг висновки судів попередніх інстанцій щодо іншої частини вимог позову ОСОБА_6 не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 419, підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційні скарги Київського міського голови ОСОБА_7, виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання неправомірними та скасування розпоряджень Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки» та від 02 грудня 2016 року № 1147 «Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року № 1110 «Про проведення перевірки» скасувати і ухвалити у скасованій частині нове рішення про відмову в позові.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року в частині скасування розпорядження Київського міського голови від 23 грудня 2016 року № 1237 «Про звільнення директора Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» та в частині зобов'язання виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) внести зміни щодо дати і формулювання причини звільнення ОСОБА_6 змінити. Змінити розпорядження Київського міського голови ОСОБА_7 від 23 грудня 2016 року № 1237 «Про звільнення директора Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» в частині формулювання причини звільнення ОСОБА_6 із «Звільнено на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 Контракту від 10 лютого 2016 року» на «Звільнений у зв'язку із закінченням строку дії Контракту від 10 лютого 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України», та дати звільнення із «23.12.16р.» на «04 лютого 2017 року».

В іншій частині Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська