Ухвала

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа №761/23477/16-ц

провадження №61-46657ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» в особі Автобусного парку №8 про визнання неправомірною зміни істотних умов праці, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії; за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» в особі Автобусного парку №8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2018 року в указаній вище справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, як на підставу звільнення від сплати судового збору, посилається на положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із яким позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Вказана норма закону закріплює дві категорії справ, за позовні вимоги у яких позивачі звільняються від сплати судового збору: про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. При цьому законодавство не звільняє особу від обов'язку щодо сплати судового збору в справах за іншими позовними вимогами, що випливають із трудових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог щодо поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити нове, яким задовольнити зазначені позовні вимоги.

Ураховуючи наведене, позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає сплаті судового збору за подачу касаційної скарги.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Зважаючи на те, що позовну заяву пред'явлено у серпні 2016 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом

на 01 січня 2016 року.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становив

1 378 грн.

Ставка судового збору за подання позовної заяви фізичною особою: майнового характеру становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 * 0,4 = 551,20) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (1 378 * 5 = 6 890) (редакція закону на момент подачі позовної заяви). Закон пов'язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.

Ураховуючи характер спору розмір судового збору становить 1 102,40 грн

(551,20 * 200%).

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Згідно з пунктом 3 частини п'ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Суд вважає за необхідне роз'яснити наступне.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З положень статті 12 ЦПК Українивипливає, що заявник повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Ураховуючи викладене, за наявності підстав передбачених законом, заявник не позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням про відстрочення/ розстрочення або звільнення від сплати сплату судового збору із наведеними доводами та подати докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 11 січня

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька