Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/4707/17 Головуючий у 1 інстанції Мурашова Н.А.
Провадження № 22-ц/778/2273/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ПОНОМАР», треті особи - ТОВ «Федосов Транс», ПП «Авалон 2002», ПП «Спецавтокомплект-Ж.С.А.», ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_6, про захист прав споживачів та стягнення суми,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ПОНОМАР», треті особи - ТОВ «Федосов Транс», ПП «Авалон 2002», ПП «Спецавтокомплект-Ж.С.А.», ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_6, про захист прав споживачів та стягнення суми.

В позові зазначала, що з метою придбання грибного міцелію Онікс на рахунок відповідача в установі банку на підставі виписаних відповідачем рахунків №713 від 09.08.2016р., № 795 від 23.08.2016р., № 987 від 21.09.2016р., № 1010 від 28.09.2016р. та № 1055 від 06.10.2016р. нею було перераховано загалом 261 204,00грн. Рішеннями судів вже було встановлено, що виниклі між сторонами правовідносини є зобов'язальними і носять ознаки договорів купівлі-продажу. За змістом ст..655,662 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором. Однак в порушення цих норм відповідач не передав їй оплачений товар в кількості 5800 шт. на загальну суму 261 204,00грн., у зв'язку з чим вона 25.10.2017р. повідомила продавця про відмову від договору на підставі ст.665 ЦК України і просила повернути сплачені за товар грошові кошти. Своїм листом від 03.11.2017р. відповідач відмовив в задоволенні її вимог, пославшись на те, що він передав товар перевізнику. Разом з тим, вона не укладала жодних договорів з перевізниками, підстави передачі товару особам, зазначеним відповідачем як перевізники, їй невідомі, товарно-транспортні накладні її підпису в підтвердження прийняття товару не містять. Вважає, що такими діями відповідач порушив її права як споживача, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд розірвати договори купівлі-продажу, укладені між нею та ТОВ «ПОНОМАР», оформлені рахунками №713 від 09.08.2016р., № 795 від 23.08.2016р., № 987 від 21.09.2016р., № 1010 від 28.09.2016р. та № 1055 від 06.10.2016р. та квитанціями №52 від 10.08.2016р., №9 від 24.08.2016р., №18 від 21.09.2016р., №17 від 28.09.2016р., №121 від 06.10.2016р., та стягнути з відповідача на її користь сплачені за цими договорами кошти в сумі 261 204,00грн., витрати на сплату судового збору.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що вона з відповідачами договорів на перевезення не укладала, довіреності на отримання товару не видавала і спірний товар від них не отримувала. Їй не відомі обставини, за яких відповідач віддав товар, замовлений нею, стороннім особам.

Крім того, нею було сплачено відповідачу значну суму грошових коштів, товар не отримала, і при цьому вже другий рік намагається повернути належні їй грошові кошти.

Відповідач ТОВ «ПОНОМАР» надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що апеляційна скарга не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в усіх партіях товару, замовником перевезення товару був отримувач товару - ОСОБА_3 за період з 05.08.2016р. по 08.10.2016р. відповідачем було передано товару на суму 447 504 грн., який був повністю оплачений позивачем, заборгованість відсутня. В цей період, усних чи письмових претензій зі сторони ОСОБА_3, про непостачання товару, або неповне постачання не надходило.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, заперечуючи отримання придбаного у відповідача товару - грибного міцелію Онікс кількістю 5800 шт. на загальну суму 261 204,00грн., в порушення вимог ст.12,81 ЦПК України не довела суду, що вона дійсно не отримала придбаний у відповідача товар і що це сталося саме з вини відповідача, що він не виконав свого зобов'язання з передачі їй придбаного товару, чим порушив її права як покупця та споживача, за захистом яких вона звернулась до суду в обраний нею спосіб. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин позивачка та її представник суду не надали.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Встановлено, що на підставі рахунків ТОВ «ПОНОМАР» №713 від 09.08.2016 р., №795 від 23.08.2016р., №987 від 21.09.2016р., №1010 від 28.09.2016р., №1055 від 06.10.2016р. ОСОБА_3 сплатила відповідачу за придбання грибного міцелію Онікс загальною кількістю 5800од. загальну суму 261 204,00грн.

Оплата здійснена згідно з квитанціями №52 від 10.08.2016р., №9 від 24.08.2016р., №18 від 21.09.2016р., №17 від 28.09.2016р., №121 від 06.10.2016р.

Відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст..655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст..662,663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у встановлений ним строк. Якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, то відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Згідно з ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Крім того, відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно з ст.10 цього Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.03.2017р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13.06.2017р. і відповідно набрало законної сили, встановлено, що відносини, які виникли між сторонами на підставі вказаних вище документів, є зобов'язальними, зокрема, містять ознаки договору купівлі-продажу.

Вказані судові рішення залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.09.2017р.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявність між сторонами зобов'язальних відносин, що виникли на підставі договорів купівлі-продажу, що впливає на вирішення даного спору, не підлягає доказуванню в межах даної цивільної справи.

За змістом укладених між сторонами договорів купівлі-продажу ОСОБА_3 як фізична особа придбала у ТОВ «Пономар» грибний міцелій Онікс на загальну суму 261 204,00грн.

Згідно з витратною накладною №7903 від 11.08.2016р. та товарно-транспортною накладною №Р7903 від 11.08.2016р. відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника «ТОВ «Федосов Транс», водій ОСОБА_7, 1200шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 54 000,00грн.

Згідно з витратною накладною №7904 від 11.08.2016р. та товарно-транспортною накладною №Р7943 від 11.08.2016р. відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ПП «Авалон 2002», водій ОСОБА_6, 200шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 9 000,00грн.

Згідно з витратною накладною №8748 від 24.08.2016р., та товарно-транспортною накладною №Р8748 від 24.08.2016р., відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ПП «Спецавтокомплект», водій ОСОБА_8, 1200шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 54000,00грн.

Згідно з витратною накладною №8749 від 24.08.2016р., та товарно-транспортною накладною №Р8749 від 24.08.2016р., відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_9, водій ОСОБА_9, 100шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 4 500,00грн.

Згідно з витратною накладною №10102 від 21.09.2016р. та товарно-транспортною накладною №Р10102 від 21.09.2016р., відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_14, водій ОСОБА_14, 1200шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 54 000,00грн.

Згідно з витратною накладною №10103 від 21.09.2016р. та товарно-транспортною накладною №Р10103 від 21.09.2016р., відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_5, водій ОСОБА_10, 300шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 13 500,00грн. (арк..56,65).

Згідно з витратною накладною №10357 від 28.09.2016р. та товарно-транспортною накладною №Р10357 від 28.09.2016р., відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_11, водій ОСОБА_12, 200шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 9000,00грн.

Згідно з витратною накладною №10415 від 29.09.2016р. та товарно-транспортною накладною №Р10415 від 29.09.2016р., відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_13, водій ОСОБА_14, 1200шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 54000,00грн. (арк..58,67).

Згідно з витратною накладною №10797 від 08.10.2016р. та товарно-транспортною накладною №Р10797 від 08.10.2016р., відповідач передав позивачці через автомобільного перевізника ОСОБА_15 200шт. грибного міцелію Онікс на загальну суму 9 204,00грн. (арк..59,68).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що укладеними між сторонами договорами купівлі-продажу не було встановлено як строку виконання продавцем зобов'язання з передачі товару, так і зобов'язання продавця доставити товар або передати товар покупцю у місці знаходження товару.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України строк виконання зобов'язання продавця з передачі товару покупцю визначається моментом пред'явлення вимоги і становить сім днів, а обов'язок продавця передати покупцю товар відповідно до ч.2 ст.664 ЦК України вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що замовлення товару покупцем ОСОБА_3, його оплата свідчать про бажання позивачки отримати товар та відповідно є свідченням пред'явлення вимоги про його передачу.

Встановлено, що місце знаходження продавця та покупця, тобто сторін у справі, є різними, віддаленим один від одного. Доставка товару від продавця покупцю здійснювались автомобільними перевізниками, зазначеними в товарно-транспортних накладних, наданих відповідачем.

Відсутність будь-яких окремих господарських договорів між позивачем та перевізниками, не впливає на вирішення даного спору, оскільки, через відсутність в договорах купівлі-продажу відповідних умов, обов'язок продавця передати покупцю товар є виконаним у момент здачі товару перевізникові.

В даному випадку факт передачі товару відповідачем перевізникам підтверджується товарно-транспортними накладними, які надані представником відповідача і які містять відомості про продавця (вантажовідправника), покупця (вантажоодержувача), перевізника, підписані уповноваженими особами продавця та перевізника.

Доказів на спростування відомостей, що містяться в цих документах, позивачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані документи не містять підпису ОСОБА_3 і тому не є доказом передачі їй товару, не є безпідставними, оскільки судом встановлено і не оспорюється сторонами, що передані через перевізників оригінали товарно-транспортних накладних для підписання покупцем ОСОБА_3, нею повернуті не були не тільки за партіями, отримання яких нею заперечується в даній справі, але й за іншими партіями, заперечень щодо яких вона не пред'являла. Документи, що були надані суду представником відповідача в оригіналах і копіях, є екземплярами відповідача, які після відвантаження товару продавцю через перевізника залишались у відповідача. Відсутність у відповідача екземплярів вказаних документів з її підписом на підтвердження отримання товару та відсутності претензій щодо його непоставки або недопоставки, не свідчить про те, що продавець не виконав свого зобов'язання щодо передачі товару покупцю. Крім того, встановлено, що протягом серпня-жовтня 2016р. позивачка жодних претензій з приводу неотримання придбаного товару відповідачу як продавцю товару не пред'являла. Протягом вказаного періоду за описаною представником відповідача та свідком ОСОБА_16 процедурою здійснила 14 замовлень, які оплатила, придбаний товар їй також доставлявся перевізниками, однак лише за п'ятьма партіями з цих 14 вона зараз заперечує отримання товару.

Крім того, позивачем в суді першої інстанції не заявлялася експертиза з питань того, що вона не підписувала накладні.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: