Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/281/17 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І. Провадження № 22-ц/778/2906/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С., Кочеткової І.В.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року у справі про залишення без задоволення заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про розстрочення виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування заяви зазначила, що 21 вересня 2017р. Бердянським міськ-районним судом Запорізької області у цивільній справі № 310/281/17 було прийнято рішення про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 пені за прострочення виконання послуг за договором поставки від 10.07.2016р. № 1009 за 55 календарних днів у розмірі 31 345,05 грн. На виконання зазначеного рішення 17 квітня 2018р. державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гончаренко С.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56166237 про стягнення суми боргу у розмір 31 345,05 грн.

Заявник зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою, була вимушена покинути тимчасово непідконтрольну Україні територію в Донецької області, орендує житло за межами місця реєстрації, не працює, доглядає за дитиною, якій 5 місяців, та не отримує допомогу на дитину. Зазначила, що сума у розмірі 31 345,05 грн. є такою, що сплатити її за дуже короткий термін їй як боржнику неможливо. У зв'язку з зазначеним, ФОП ОСОБА_2 просила суд розстрочити на один рік виконання рішення Бердянсь-кого міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року у справі № 310/281/17 за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виконання послуг за договором.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення її заяви, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_3 скористалася своїм правом та надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про те, що оскаржувану ухвалу судом першої інстанції було постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження доводів апеляційної скарги, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апелянт ОСОБА_2, позивач ОСОБА_3, представник Міжрайонної державної виконавчої служби по Основ»янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області до судового засідання Апеляційного суду Запорізької області 23 серпня 2018р. не з»явились.

Від ОСОБА_2 та державного виконавця Гончаренка С.Г., на виконанні у якого перебуває виконавче провадження з виконання рішення суду у цій справі, надійшли письмові клопотання про проведення апеляційного розгляду за їх відсутності.

ОСОБА_3, отримавши судову повістку та направивши письмовий відзив на апеляційну скаргу, до суду не з»явилась та інших клопотань і заяв по суті процесуального питання та щодо причин своєї неявки апеляційному суду не надала.

З урахуванням цих обставини та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний розгляд відбувся у відсутності сторін виконавчого провадження та державного виконавця.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що розстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, а підстави, на які у своїй заяві посилається заявник, не мають ознак особливого або виняткового характеру.

При розгляді заяви ФОП ОСОБА_2 судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року по цивільній справі № 310/281/17 за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів, було стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення виконання послуг за договором поставки від 10.07.2016 року № 1009 за 55 календарних днів у розмірі 31 345, 05 грн. та стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с. 85-89).

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 17 січня 2018 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року залишено без змін (а.с. 124-128).

07 квітня 2018 року державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гончаренко С.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56166237 про примусове виконання вищезазначеного рішення суду щодостягнення з ФОП ОСОБА_2суми боргу у розмір 31 345,05 грн. (а.с. 165-166).

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно приписів ч. 4 зазначеної процесуального норми, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім»ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події.

Частина 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При розгляді процесуального питання щодо розстрочки виконання рішення суду за заявою боржника, останній має вказати, з якими обставинами він пов»язує неможливість виконати рішення суду шляхом погашення одночасно всього стягнутого розміру грошових коштів, а також надати докази на підтвердження цим обставинам.

Проте, у порушення вказаної норми заявником не наведено у заяві про розстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових. Під час розгляду заяви заявником відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів про наявність у нього таких виняткових обставин, які позбавляють його можливості виконувати зазначене судове рішення.

Обставини, на які посилається заявниця, а саме, той факт, що вона є внутрішньо переміщеною особою, не має доходу та має на утриманні п'ятимісячну дитину, не є достатніми для застосування розстрочки до суми стягнення у розмірі 31 345 грн.

Зазначаючи, що не має доходу, заявниця належних та допустимих доказів у підтвердження цієї обставини суду не надала.

Між тим, її заява скріплена її печаткою як ФОП, яка зареєстрована у м. Харкові, але звітів з відсутністю доходів нею не додано.

Наявність у ОСОБА_2 п»ятимісячної дитини на час подання заяви про розстрочку виконання рішення підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, у якому у графі «батько» зазначено «ОСОБА_4» ( а.с. 167). А тому дитина не знаходиться на її особистому утриманні, принаймні, таких доказів заявницею також не надано.

Заявником надано довідку УПСЗН № від 05.02.2018р., що вона перебуває на обліку з 24 червня 2016р. як внутрішньо переміщена особа, у зв»язку з чим ОСОБА_2 наголошує на відсутності свого житла та вимушені витрати на його винаймання.

Між тим, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» N 1706-VII від 20.10.2014, передбачені пільги для внутрішньо переміщених осіб, зокрема, і щодо надання житла. Але доказів, що такими пільгами заявниця не користується, останньою надано також не було.

Отже, суд обґрунтовано прийшов до правильного висновку, що існування наявних у ФОП ОСОБА_2 обставин не створює випадок винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов'язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини. До того ж, скрутний матеріальний стан не був належним чином доведений заявницею.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити про те, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року за своїм змістом є тотожною із заявою ФОП ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року. А відтак, обставини, на які посилається ФОП ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вказане, апеляційна скарга у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: