АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/3243/17
Провадження № 22-ц/792/735/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Кошельника В.М.,

учасники справи: представник ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» Усенко В.Ж.,

представник позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року (суддя - Семенюк В.В.) за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» про стягнення заробітної плати та грошової компенсації за невикористану відпустку,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням уточнення, просив стягнути з ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на його користь 16 842 грн. 34 коп. заробітної плати та грошову компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1293 грн.39 коп.

В обґрунтування позову вказував, що в період з 08 травня 2014 року по 12 травня 2017 року працював водієм бортового автомобіля від п'яти до семи тонн в автотранспортному цеху ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ», яке розташоване в місті Черкаси.

Наказом від 12 травня 2017 року №423-к був звільнений з посади за згодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України, однак в порушення норм трудового законодавства ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» не провело з ним повного розрахунку в день звільнення, зокрема, за період роботи з 01 січня 2017 року по 12 травня 2017 року йому була нарахована заробітна плата в розмірі 18 770 грн., при цьому, йому було виплачено лише 1928 грн., а частина заробітної плати в розмірі 16 842 грн. 34 коп. залишилась невиплаченою. Також, при звільненні йому не була виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку за 9 календарних днів за період з 01 січня 2017 року по 12 травня 2017 року в розмірі 1293 грн. 39коп.

З метою досудового врегулювання спору неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити йому заробітну плату та грошову компенсацію, але на його звернення відповідач належним чином не відреагував.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на користь ОСОБА_6 заробітну ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Семенюк В.В. Категорія: 53,55

Доповідач: Янчук Т.О.

плату за період з 01 січня 2017 року по 12 травня 2017 року в сумі 16 842 грн. 34 коп.; грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 293 грн. 39 коп., з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обов'язкові платежі. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції має бути скасоване у зв'язку з неправильністю установлення судом обставин справи, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження чи оцінки доказів та помилкового визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, а також через застосування закону, який не поширюється на врегулювання спірних правовідносин. Посилаючись на науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України №3799/2/21-10.2 від 28 листопада 2017 року, апелянт вважає, що форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язань передбачених ч.1 ст.47, 83, 116 КЗпП України. Крім того, зазначав, що обов'язковою умовою для покладання на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні, тобто за невиконання власником або уповноваженим ним органом зобов'язань передбачених ч.1 ст.47, ст.ст. 83, 116 КЗпП України, є наявність вини підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того, що місцезнаходження відповідача є місто Горлівка Донецької області, а тому підприємство не може належно виконати свої обов'язки щодо виплати заробітної плати.

В судовому засіданні представник ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» Усенко В.Ж. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У частині третій ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст.ст. 83, 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний розрахуватися з працівником у визначені законом строки, сплатити працівникові у день звільнення усі належні суми. Оскільки відповідач, порушуючи чинне трудове законодавство, своєчасно не виплачував заробітну плату позивачу і допустив її заборгованість, не виплатив працівникові всіх сум, що йому належать і проводяться в день звільнення, у зв'язку з чим дійшов висновку про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації за невикористану відпустку.

Однак повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки його зроблено судом при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «КОНЦЕРН СТИРОЛ».

Згідно з відомостями трудової книжки на ім'я ОСОБА_6, запис №26, позивач 12 травня 2017 року відповідно до наказу №423к звільнений на підставі пункту 1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін, з посади водія бортового автомобіля автотранспортного цеху.

При цьому позивач надав суду не завірену належним чином ксерокопію своєї трудової книжки із записом про його звільнення, що засвідчений підписом особи, яка відповідно до інформації представника ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» не працює на підприємстві. Повноважень про здійснення такого підпису від свого імені голова правління Павлючук В.Ж. іншим особам не надавав.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати заробітної плати, компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України.

Встановлено, що згідно з витягом з кримінального провадження №0000891, порушеного за статтею 341 КК України «Захоплення державних або громадських будівель чи споруд» 28 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що у період з червня 2014 року невстановлені озброєні особи на території ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» вчинили дії, пов'язані з захопленням приміщень та майна підприємства. Орган досудового розслідування - Слов'янський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Висновком Торгово-промислової палати України від 28 листопада 2017 року №3799/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції). Із фактичним захопленням з квітня 2014 року (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітників, як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та, будучи позбавленим можливості користуватися своїми коштами, здійснювати відповідні виплати, також відповідач втратив доступ до трудових книжок своїх працівників.

Втратою можливості ведення нормальної господарської діяльності на виробничих потужностях ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ», що знаходиться у м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії,10, внаслідок впливу дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) фактично позбавлено можливості виконати обов'язок, передбачений законодавством України про працю, зокрема ч.1 ст.47, ч.1 ст.83 і ст.116 КЗпП України, а саме, провести розрахунок з кожним звільненим працівником у день звільнення.

З характеру заявлених ОСОБА_6 позовних вимог, у справі підлягали встановленню, та входило до обов'язкового предмету доказування, зокрема, факти виходів на роботу та кількість відпрацьованих днів (годин) починаючи з січня 2017 року по 12 травня 2017 року; розмір та складові нарахованої позивачу заробітної плати за зазначений період; період та кількість невикористаних позивачем днів відпустки.

Зазначені факти (обставини) за правилами частини 2 ст.59 ЦПК України (частини 2 ст.78 ЦПК України) можуть бути підтверджені виключно такими засобами доказування як письмові докази, речові докази, а з 15.12.2017 року - електронні докази. Разом з тим, у визначеному процесуальним законом України порядку, отримати такі докази як на час ухвалення рішення судом першої інстанції так і на час апеляційного перегляду справи неможливо.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Наявні в матеріалах справи дані індивідуальних відомостей про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 28.07.2017 року містять дані щодо нарахованої заробітної плати позивачу з січня по травень 2017 року, однак такі відомості не є належними доказами щодо розміру заборгованості по заробітній платі. Крім того, представником відповідача заперечувався взагалі сам факт роботи позивача на підприємстві у зазначений період, будучи внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання якої є АДРЕСА_1 з 20 липня 2016 року. Також, як зазначалось представником відповідача та вбачається із висновку Торгово-промислової палати України від 28 листопада 2017 року № 3799/2/21-10.2, з втратою контролю і доступу до своїх виробничих потужностей відповідач втратив доступ до примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, в тому числі до Пенсійного фонду України.

При цьому сам по собі факт звільнення позивача з ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, на вищезазначені обставини уваги не звернув, помилково дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» задовольнити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» про стягнення заробітної плати та грошової компенсації за невикористану відпустку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 липня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук