Справа № 630/290/18
Провадження № 2/630/219/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/290/18 (провадження №2/630/219/18) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про встановлення факту того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19 жовтня 1991 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 03 жовтня 2003 року, перебували між собою у шлюбі, який був зареєстрований 03 березня 1940 року та визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий МВ УМВС України в Харківській області 17 грудня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків №, права власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», тамбуром літ. «а» та погрібом літ. «ап», розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., та надвірними будівлями: літньою кухнею літ. «Б», вбиральнею літ. «Г», гаражем літ. «Д», сараєм літ. «Е», огорожею №1, 2, 3, 4, водопроводом літ. «К», вигрібною ямою літ. «Я» в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 18 жовтня 1991 року, та матері ОСОБА_3, яка померла 03 жовтня 2003 року,

встановив:

В обґрунтування заявленого позову позивач вказувала, що житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, зареєстрований за її батьком ОСОБА_2, який помер 19 жовтня 1991 року. Після його смерті вказаний житловий будинок успадкувала дружина спадкодавця та мати позивача ОСОБА_3, оскільки фактично проживала разом із ОСОБА_2 на час його смерті. 03 жовтня 2003 року ОСОБА_3 померла, а спадщину, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, прийняла її донька ОСОБА_1, так як проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті. Проте отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріальній конторі позивач не має можливості, тому що відсутній документ, який підтверджує родинні відносини між її батьками, а саме свідоцтво про укладення шлюбу. Тому вона була змушена звернутися з даним позовом звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але її представник ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом без участі її представника, за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Спірним є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, згідно із договором на право забудови земельної ділянки, виданого Люботинським Комунгоспом депутатів трудящих Харківського району 05 серпня 1947 року та який посвідчений Люботинською держнотконторою 17 вересня 1954 року за реєстровим номером №60544 належить на праві власності ОСОБА_2, що також підтверджується довідкою КП «Люботинське БТІ» №472 від 15 грудня 2017 року.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 станом на 14 грудня 2017 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 39,60 кв.м, підсобною площею 31,20 кв.м., холодною площею 3,00 кв.м. з прибудовою літ. «А1-1», з тамбуром літ. «а», погребом літ. «ап», літня кухня літ. «Б», убиральня літ. «Г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», водопровід літ. «К», вигрібна яма літ. «Я», огорожа 1,2,3,4.

18 жовтня 1991 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №609926, виданого повторно відділом ДРАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області 23 листопада 2017 року, актовий запис про смерть №464. Після його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7.

Враховуючи, що ОСОБА_2 помер 18 жовтня 1991 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, після смерті ОСОБА_2 відкрилася 18 жовтня 1991 року.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_2 спадщину є дружина ОСОБА_3, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву №3411/01-20 від 01 грудня 2017 року вбачається, що за наявними в архіві даними, згідно із записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в період 1990-1995 років до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого 18 жовтня 1991 року ОСОБА_2 до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_3 підтверджується записами книги для реєстрації місця проживання громадян у житловому будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, так як вказані особи використовували житловий будинок для спільного проживання з 1954 року та те, що в графі сімейний стан записано, що ОСОБА_2 «одружений», а ОСОБА_3 «заміжня». Крім того, факт перебування у шлюбі спадкодавця ОСОБА_2 та спадкоємця ОСОБА_3 підтверджується тим, що вони є батьками ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до ст.ст. 13, 26, 130 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану Української РСР 1926 року, в редакції чинній за період 1950-1968 роки, діти іменуються прізвищем своїх батьків, місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків, а тому у суду не виникає сумнівів з приводу того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, оскільки вони проживали разом однією сімєю та мали спільну доньку, отже суд приходить до висновку про те, що спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3, так як вступила в управління та володіння спадковим майном.

03 жовтня 2003 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №386493, виданого відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції 07 жовтня 2003 року, актовий запис про смерть №468.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_3 спадщину, що складається із житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, є донька спадкодавця ОСОБА_1, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

З повідомлення Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №680/02-14 від 31 травня 2018 року після смерті ОСОБА_3, померлої 03 жовтня 2003 року до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. 24 листопада 2017 року до нотаріальної контори звернулася донька спадкодавця ОСОБА_1, яка на день звернення та на день смерті спадкодавця мешкала за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, із заявою про заведення спадкової справи, а 18 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, після смерті ОСОБА_3 прийняла її донька ОСОБА_1, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, та використовувала житловий будинок для проживання, що підтверджується копією книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: м. Люботин, вул. Федорова, 7, відповідно до записів якої на момент смерті ОСОБА_3 разом із нею проживала її донька ОСОБА_1.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1В та її матірю ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серія ЯИ №181864, виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 07 березня 1954 року, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 25 вересня 2015 року, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-ВЛ №466381, виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 25 січня 1991 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_3 спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 19 жовтня 1991 року, та матері ОСОБА_3, яка померла 03 жовтня 2003 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити юридично значимий факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 18 жовтня 1991 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 03 жовтня 2003 року перебували між собою у шлюбі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий МВ УМВС України в Харківській області 17 грудня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків №, право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», тамбуром літ. «а» та погрібом літ. «ап», загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., та господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Федорова, 7, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 18 жовтня 1991 року, та матері ОСОБА_3, яка померла 03 жовтня 2003 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06 липня 2018 року.

Суддя О. О. Малихін