"28" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н.О.
при секретарі Грінкевич А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 в серпні 2018 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.07.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили в зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного життя з відповідачем постійно виникали непорозуміння через різні діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімейні цінності та життя. Після народження сина у сторін почались постійні конфлікти та суперечки через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. У зв'язку з чим, шлюбні стосунки були фактично припинені в серпні 2017 року. В результаті розмов позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю спільної дитини. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач , матеріально позивачу та її дитині взагалі не допомагає, участі у її вихованні не приймає внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати малолітнього сина. Враховуючи наведене просила суд розірвати шлюб із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 2800 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом, до досягнення дитиною повноліття.
Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 30 липня 2004 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с. 17)
Під час шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 6)
Сімейне життя не склалось, стосунки у сторін погіршились.
Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України)
Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довіру та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню.
Що стосується вимоги про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно зі ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки, відповідач ОСОБА_2, працездатний, інших утриманців не має, отримує дохід, здоровий та є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 2800 грн. щомісячно починаючи з 28 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 704 грн. 80 к. судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 104, 112, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, , ст. ст. 1 - 13, 18, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 430 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 20 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 934) - розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 діб з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року.
Суддя Н.О.Яровенко