Справа № 500/1122/18
Провадження № 2/500/1674/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 21.02.2015 року по 12.05.2016 року сторони знаходилися у шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину, сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12.05.2016 року шлюб з відповідачкою розірваний на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, дитина залишилася проживати із матірю. 15.06.2016 року згідно з висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації (№П-376-15-02) було визначено право позивача на спілкування з дитиною, а саме, у присутності матері, щонеділі, за місцем проживання дитини з 10:00 до 12:00 з можливістю спільного відвідування місць дозвілля за сприятливої погоди. Однак відповідачка почала створювати перешкоди у спілкуванні з дитиною, саме, відмовляла позивачу в зустрічах з дитиною згідно з визначеним порядком, відверто грубила та ігнорувала його телефонні дзвінки, зверталася до правоохоронних органів із надуманих підстав. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визначити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином, визначивши його право на спілкування з дитиною один вихідний день на тиждень з 11 до 18 години при вільному виборі території і місць спілкування, на здійснення оздоровлення дитини 10 днів в літній період, з попереднім повідомленням відповідачки забирати дитину із дитячого садка в робочі дні і привозити її за місцем проживання дитини, з попереднім нагадуванням відповідачці забирати сина і проводити з ним час у його та позивача дні народження, та у дні народження родичів.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, та просили суд їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Надала 14.05.2018 року до суду заяву в якій просить розглядати справу в її відсутність та відзив на позов в якому позовні вимоги не визнала. Відповідачка зазначає, що вона як мати проти спілкування позивача з дитиною без її присутності, оскільки вона побоюється за здоровя та морально-психологічний стан дитини. Під час шлюбу позивач застосовував до неї фізичну силу та спричиняв тілесні ушкодження у стані алкогольного спяніння. Після чергових побоїв вона звернулася до Ізмаїльського відділу поліції з заявою. За фактом спричинення тілесних ушкоджень було відкрито кримінальне провадження №0002095 за ст.. 125 ч.1 КК України. Після розлучення в період з лютого по червень 2017 року сторони намагалися відновити стосунки, проживали разом, але поступово стосунки погіршилися, позивач почав застосовувати фізичну силу до неї та дитини. В наслідок таких дій дитина зазнала психологічних травм, оскільки переживала сильний стрес, який супроводжувався сильним плачем та нудотою. З цих причин відповідачка змушена була переїхати до своїх батьків. ОСОБА_2 зазначає, що вона не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, не ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Наразі вона побоюється за життя та здоровя дитини. Вважає, що позивач може спілкуватися з дитиною тільки один вихідний день на тиждень з 11 до 18 години за її присутності, біля її дому.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань по справі не надав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №228455, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 21.02.2015 року (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №430831, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 25.03.2015 року (а.с.7).

Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2016 року (а.с.8).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторони проживають окремо, малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з матірю, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що, батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При розгляді матеріалів справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З позовної заяви, заперечень на позовну заяву та показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу участі позивача ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 На час звернення з позовом до суду позивач ОСОБА_1 не мав систематичних побачень з сином, не міг дійти згоди з відповідачкою щодо його побачень з дитиною, отже нею чинилися перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3

Висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за № П-376-15-02 від 15.06.2016 року, надано батькові ОСОБА_1 право спілкуватися з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в присутності матері щонеділі за місцем проживання дитини за адресою: с.Сафяни, вул.Шкільна,56 з 10:00 до 12:00 з можливістю спільного відвідування місць дозвілля за сприятливої погоди, попереджено батьків про неприпустимість підбурювання дитини проти кожного з батьків (а.с.9).

Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Визначаючи участь позивача у вихованні дитини, мають бути дотримані умови щодо гармонійного розвитку дитини, можливість збереження повноцінного спілкування з батьком, забезпечення можливостей кожного з батьків для реалізації прав та обовязків по участі у вихованні своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів того, що ОСОБА_3 відвідує дитячий садок, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог, з попереднім повідомленням відповідачки, забирати дитину із дитячого садка в робочі і дні і привозити її за місцем проживання дитини.

Також враховуючи стосунки батьків та вік дитини, суд вважає не обґрунтованими вимоги щодо оздоровлення дитини 10 днів в літній період.

Однак, виходячи з того, що відповідачка ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів того, що позивач зловживає алкогольними напоями, застосовує фізичну силу щодо неї та дитини, а також враховуючи вік дитини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав при визначенні способу участі позивача у вихованні сина обумовлювати зустрічі батька з сином присутністю матері дитини відповідачки ОСОБА_2 Саме по собі відкриття кримінального провадження та проведення досудового розслідування за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень не є належним доказом винної поведінки ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3

Отже, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3: спілкування з дитиною щонеділі з 11 до 18 години за місцем проживання дитини з можливістю спільного відвідування місць дозвілля за сприятливої погоди; побачення з дитиною в день його народження та день народження ОСОБА_1, день народження ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 10 до 12 години з можливістю спільного відвідування місць дозвілля за сприятливої погоди.

При цьому сторони не позбавлені можливості в подальшому спільно змінювати способи та порядок спілкування батька з дитиною, зокрема, в тому числі і шляхом укладення згідно із положеннями ст. 157 СК України відповідного договору.

Керуючись ст. ст. 19, 141, 153, 157, 159 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії СМ №743153, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 24 травня 2005 року, до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України серії КМ №946057, виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС в Одеській області, третя особа орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї задовольнити частково.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3:

спілкування з дитиною щонеділі з 11 до 18 години за місцем проживання дитини з можливістю спільного відвідування місць дозвілля за сприятливої погоди;

побачення з дитиною в день його народження та день народження ОСОБА_1, день народження ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 10 до 12 години з можливістю спільного відвідування місць дозвілля за сприятливої погоди.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 серпня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_6