Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 2-99/12-ц

провадження № 61-379св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року у складі судді Олійник М. Ф. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Бородійчука В. Г., Василенко Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ «КБ «Експобанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, у якому просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь кредитну заборгованість.

Позовна заява мотивована тим, що 23 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 33 500 дол. США строком користування до 22 листопада 2014 року зі сплатою 12 % річних.

Також 23 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника перед банком як солідарний боржник.

Кредитні зобов'язання належним чином не виконані, розмір заборгованості становить 66 247,11 дол. США та 25 581,94 грн, яку банк просив стягнути на свою користь з відповідачів.

Заочним рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 13 березня 2012 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 554 631,36 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Правління Національного банку України від 22 січня 2015 року № 41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Експобанк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У подальшому ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 13 березня 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

15 вересня 2015 року ОСОБА_4 помер.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 листопада 2017 року, у задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позичальник у справі помер, правонаступники відсутні, оскільки відсутні відомості про прийняття спадщини. Поручитель за умовами договору поруки не може самостійно, без наявності нового боржника в зобов'язанні, нести відповідальність за кредитним договором.

У грудні 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 листопада 2017 року скасувати та ухвалити рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що поручитель звернувся із заявою про перегляд заочного рішення після смерті боржника та поручитель не повідомив банк про зміну місця проживання. ОСОБА_3 була обізнана про заочне рішення суду та розмір заборгованості, оскільки частково здійснила її погашення. Відповідно до пункту 4.3 договору поруки порука поручителя за цим договором не припиняється у разі переведення боргу позичальником на іншу особу або у разі зміни договору кредиту (у тому числі у разі зміни розміру кредиту). Обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Укладаючи договір поруки, поручитель приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником. Поручитель є дружиною померлого боржника, яка проживала разом із ним на час відкриття спадщини, а тому є такою, що прийняла спадщину та є спадкоємицею першої черги за законом.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 19 лютого 2018 року справу № 2-99/12-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що 23 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кошти у розмірі 33 500 дол. США зі сплатою 12 % річних строком користування до 22 листопада 2014 року.

У рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3 23 листопада 2007 року був укладений договір поруки, за умовами якого остання поручилась перед ПАТ «КБ «Експобанк» за виконання ОСОБА_4 договору кредиту.

Взяті на себе кредитні зобов'язання ОСОБА_6 належним чином не виконував.

Заборгованість за кредитним договором становить 66 247,11 дол. США і 25 581,94 грн, а саме: 19 623,31 дол. США заборгованість за кредитом, 12 050,48 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 65,80 дол. США нараховані проценти, 9 830,21 дол. США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 10 478,51 грн прострочена заборгованість за нарахованою комісією, 12 741,99 дол. США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 11 935,92 дол. США пеня за несвоєчасне повернення нарахованих процентів, 15 103 грн 43 коп. пеня за несвоєчасне повернення комісії.

15 вересня 2015 року, після звернення ПАТ «КБ «Експобанк» до суду з цим позовом, відповідач ОСОБА_4 помер.

21 грудня 2015 року Першою київською державною нотаріальною конторою за претензією ПАТ «КБ «Експобанк» від 23 листопада 2015 року про обов'язок спадкодавця було заведено спадкову справу № 1529/2015 щодо майна померлого ОСОБА_4

Заяви про прийняття спадщини від спадкоємців померлого ОСОБА_4 не надходили.

Таким чином, суд дійшов висновку, що хоча спірні правовідносини й допускають правонаступництво, проте на поручителя не можна покласти відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з тим, що відсутні правонаступники позичальника.

Проте колегія суддів не погоджується з цими висновками з огляду на таке.

ОСОБА_3 є дружиною померлого боржника ОСОБА_4

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частинах третьої, четвертої статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Встановивши, що 15 вересня 2015 року, після звернення ПАТ «КБ «Експобанк» до суду з цим позовом, відповідач ОСОБА_4 помер, суд апеляційної інстанції не перевірив і не встановив, чи проживала ОСОБА_3 разом із померлим боржником, чи прийняла вона спадщину відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 1268 ЦК України після смерті ОСОБА_4 та чи вчинила будь-які інші дії, що свідчать про прийняття нею спадщиниз урахуванням того, що квартира є спільною власністю її та померлого.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції повністю не встановлено, рішення суду апеляційної інстанцій ґрунтується на припущеннях і не відповідає вимогам частини четвертої статті 60, статей 213, 214, 316 ЦПК України 2004 року у справі щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат В. П. Курило