АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» вересня 2018 року

м. Харків

справа № 639/3097/16-ц

провадження № 22-ц/790/4389/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», товариства з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної Групи «Екіпаж» про визнання іпотечного договору частково недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2018 року, постановлене суддею Єрмоленко В.Б.,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк»), товариства з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної Групи «Екіпаж» (далі ТОВ ДПТГ «Екіпаж») про визнання іпотечного договору частково недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору № КШ- 1-134, укладеному між ним та ТОВ ДПТГ «Екіпаж», він на умовах внесення інвестиції в будівництво жилого будинку № 55 по вул. Комсомольському шосе в м. Харкові, придбав майнові права на квартиру 134 (далі квартира 134), згідно генерального плану будівництва цей будинок значився під. № 2.

На час укладення цього договору, внесення інвестиції, зазначена квартира або майнові права на квартиру не перебували під обтяженням.

27 березня 2007 року йому ТОВ ДПТГ «Екіпаж» було видано довідку про інвестування, що відповідно до умов договору є підставою для отримання інвестором цієї квартири у власність.

07 квітня 2009 року був підписаний акт приймання передачі обєкта незавершеного будівництва у вигляді спірної квартири.

20 березня 2009 року був направлений до комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентаризації перечень юридичних та фізичних осіб, які мають право на отримання правовстановлюючих документів на квартиру в цьому будинку, в тому числі, і на квартиру № 134.

31 серпня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки на квартиру № 134 шляхом визнання на неї права власності. В обґрунтування даного позову ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що 18 січня 2008 року між Українським комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі УКБСР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ТОВ ДПТГ «Екіпаж» укладено іпотечний договір № 805/13/18-5/8-031 (далі іпотечний договір) та договори про внесення змін та доповнень № 1 від 14 травня 2008 року та № 2 від 24 вересня 2008 року до іпотечного договору. Відповідно до умов іпотечного договору іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-004 від 18 січня 2008 року майнові права на квартири в будинку 55 по Комсомольському шосе в м.Харкові.

Вважає, що договір іпотечного договору є недійсним, оскільки на час укладення цього договору , а також договорів про внесення змін та доповнень, стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не передбачала можливості укладення договору іпотеки, предметом якого є майнові права.

Крім того, спірна квартира була передана в іпотеку без його згоди.

З урахуванням остаточних доповнень та уточнень, позивач просив суд визнати недійсним пп. 1.1.1. п. 1.1. ст. 1 іпотечного договору 805/13/18-5/8-031 від 18 січня 2008 року (в редакції договору від 24 вересня 2008 року про внесення змін № 2 до іпотечного договору) в частині пп 1.1.1.49, відповідно до якого ТОВ ДПТГ «Екіпаж» передало в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», в якості забезпечення зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-004 від 18 січня 2008 року, майнові права на квартиру № 134, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Комсомольське шосе, буд 55.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ ДПТГ «Екіпаж» та ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору частково недійсним відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що виконав грошові зобовязання за укладеним з ТОВ ДПТГ «Екіпаж» договором на придбання частки у вигляді квартири № 134 на умові внесення інвестицій, повністю сплативши вартість обєкта будівництва, що є правовою підставою для отримання права вимоги переходу права власності на обєкт будівництва або набуття майнових прав на цей обєкт. Вартість майнових прав була оплачена ОСОБА_4 22 березня 2007 року, а договір іпотеки був укладений без згоди останнього лише 18 січня 2008 року. Іпотечний договір є недійсним, оскільки на час укладення цього договору, а також договорів про внесення змін та доповнень, стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не передбачала можливості укладення договору іпотеки, предметом якого є майнові права. Під час ухвалення рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що договір іпотеки не порушує права та інтереси позивача, оскільки ним не доведено інвестування саме в квартиру № 134, яка є предметом договору іпотеки. Покладені в обґрунтування висновків суду судові рішення по іншим інвесторам не можуть бути застосовані у даній справі до іншого позивача.

Ним надані належні та достовірні докази, що інвестиції були внесені саме на придбання спірної квартири. Проте, судом першої інстанції його доводам не була надана належна оцінка.

Представником ПАТ «Укрсоцбанк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що висновки суду першої інстанції стосовно неможливості чіткого встановлення фактичного місце розташування квартири № 134, є обґрунтованими, оскільки на момент укладення інвестиційного договору було дозволено будівництво двох 24-поверхових будинків, а тому неможливо визначити на підставі якого саме варіанту проектної документації визначено місце розташування будинку № 2, в якому розташований обєкт інвестування. Станом на час укладення іпотечного договору квартира № 134 була вільна від продажу та обтяжень. Зважаючи на зазначене, іпотечний договір був погоджений та підписаний сторонами, містив всі необхідні умови та відповідав вимогам діючого законодавства.

ОСОБА_3 надано відповідь на відзив, в якій зазначив, що наведені у відзиві доводи є безпідставними та необґрунтованими. Посилався на ті обставини, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року встановлено, що квартира № 134 знаходиться в будинку, що був побудований за кошти банку. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2009 року було скасовано судом апеляційної інстанції лише з підстави неправильного обрання способу захисту. Судами не було встановлено наявності у забудовника другого варіанту генерального плану.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримував апеляційну скаргу.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник ТОВ ДПТГ «Екіпаж» в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 42, 54, 60 том 3).

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ПАТ «Урсоцбанк» ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно процесуального права рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ ДПТГ «Екіпаж» про визнання іпотечного договору частково недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що на час укладення замовником інвестиційного договору, а також договору іпотеки між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ДПТГ «Екіпаж», відповідно до положень Закону України «Про іпотеку», яка діяла у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майнові права на квартиру у незавершеному будівництвом житлового будинку, не могли бути предметом іпотеки.

Проте, позивачем не доведено, що він інвестував гроші відповідно до інвестиційного договору № КШ- 1-134, укладеному між ним та ТОВ ДПТГ «Екіпаж», саме в квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом договору іпотеки № 805/13/18-5/8-031 від 18 січня 2008 року, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ДПТГ «Екіпаж».

Отже, правові підстави для визнання частково недійсним договору іпотеки відсутні.

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновками суду в повному обсязі не можна, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що 05 січня 2006 року між ТОВ ДПТГ «Екіпаж» та ОСОБА_3 був укладений інвестиційний договір № КШ 1 -134 на житлове приміщення площею 54,45 кв. метрів в житловому будинку з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою, по Комсомольському шосе 55 в м.Харкові.

Орієнтовна загальна вартість частки інвестора визначена в сумі 14 883, 91 грн. (а.с. 87-102 том 1).

В додатку № 2 до договору № КШ-1-134 від 05 січня 2006 року визначена характеристика квартири та місце її розташування, а саме, місцезнаходження будинку: м.Харків, Комсомольське шосе, 55, будинок 2; підїзд перший; поверх вісімнадцятий, будівельний номер квартири 134, загальна площа 54,45 кв. метрів (а.с. 100 том 1).

Згідно додаткової угоди № 1 до інвестиційного договору № КШ 1 -134 від 23 січня 2006 року був встановлений розмір інвестиційній частки у сумі 14 927,73 грн. (а.с. 103 том 1).

Зазначена сума ОСОБА_3 була сплачена 22 березня 2007 року (а.с. 104 том 1).

08 червня 2006 року ТОВ ДПТГ «Екіпаж» з УКБСР «Укрсоцбанк» було укладено договір № 1, відповідно до якого було створено Фонд фінансування будівництва 24-х поверхового житлового будинку, розташованого в м.Харкові, вулиця Комсомольське шосе, 55, всі 172 квартири якого не були обтяжені або продані (а.с. 27-38 том 2).

Крім того, листом № 17 від 11 січня 2007 року ТОВ ДПТГ «Екіпаж» було передано ПАТ «Укрсоцбанку» протокол про визначення поточних цін на квартиру, відповідно до якого вартість одного квадратного метра зазначена у сумі 500,00 умовних одиниць, тоді як відповідно до умов договору інвестування, укладеному з позивачем, вартість одного квадратного метра площі квартири складала 54,017 умовних одиниць (а.с. 27-38, 39-41, 42-44 том 2).

Проте, зміни до договору інвестування у частині вартості житла внесені не були.

Додаткові угоди з цих питань не укладалися.

Згідно довідки про інвестування № 195/1 від 26 березня 2007 року, виданою директором ТОВ ДПТГ «Екіпаж», вказано, що ОСОБА_3, за період з 15 січня 2006 року по 22 березня 2007 року здійснив інвестування коштів у розмірі 14 927,70 грн. у будівництво будинку з офісним приміщенням, підземною автостоянкою, по Комсомольському шосе, 55 в м.Харкові.

Ця довідка є підставою для отримання інвестором у власність квартири, яка має будівельний № 134, орієнтовною загальною площею 54,45 кв.м. (а.с. 105 том 1).

Згідно акту приймання передачі частини обєкта незавершеного будівництва у вигляді квартири № 134 в житловому будинку по Комсомольському шосе 55 від 07 квітня 2009 року ТОВ ДПТГ «Екіпаж» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_3 прийняв, частину обєкта незавершеного будівництва у вигляді квартири 134 загальною площею 54,54 кв.м., що розташована на 18 поверсі в житловому будинку по Комсомольському шосе, 55 для подальшої реєстрації права власності в БТІ (а.с. 106 том 1).

Згідно акта готовності обєкта до експлуатації № 1 від 12 грудня 2013 року житловий будинок 55 по Комсомольському шосе в м.Харкові був визнаний готовим до експлуатації (а.с. 108 -111 том 1).

18 січня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ДПТГ «Екіпаж» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-004 та іпотечний договір № 805/13/18-5/8-031 (а.с. 10-26 том 1, а.с. 233-248 том 1).

Пунктом 1.1. зазначеного договору передбачено, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-004 від 18 січня 2008 року нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м.Харків, Комсомольське шосе, 55, житловий будинок № 2, а саме, майнові права на 65 житлових квартир, що будуються за вищевказаною адресою.

Під № 1.1.1.49 зазначена квартира 134 площею 54,78 кв. метрів, вартістю 63270,90 доларів США, що становить 319 518,05 грн. (а.с. 242-248 том 1).

На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова по справі № 2-2938/09 за ОСОБА_3 було визнано право власності на квартиру №134 у будинку 55 по Комсомольському шосе в м.Харкові (а.с. 4-8 том 1).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2009 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову (а.с. 3-6 том 2).

За договором купівлі продажу від 19 червня 2015 року спірна квартира належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с. 199-200 том1).

Рішенням господарського суду Харківської області від 23 липня 2010 року на задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 805/6/18/8-004 від 18 січня 2008 року про погашення заборгованості в сумі 6849038,42 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, майнові права на 63 квартири, що будуються, у тому числі квартиру 134, площею 54,78, вартістю 319 518,05 грн. в будинку 55 по Комсомольському шосе в м.Харкові (а.с. 112-120 том 2).

Постановою Вищого господарського суду України від 26 січня 2011 року рішення господарського суду Харківської області від 23 липня 2010 року в зазначеній частині залишено без змін (а.с. 121-128 том 2).

Зазначене судове рішення господарського суду виконане не було.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на предмет іпотеки.

Провадження у справі зупинено.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26 січня 2011 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ ДПТГ «Екіпаж» до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним іпотечного договору, предметом якого була і спірна квартира (а.с. 112-120 том 1).

Власником зазначеної квартири № 134, на час виникнення спірних правовідносин, за договором купівлі продажу від 19 червня 2015 року є ОСОБА_6, яка придбала зазначену квартиру за 298 890,00 грн. (а.с. 79-80 том 1).

Зазначений договір купівлі продажу в установленому законом порядку не оспорений.

ОСОБА_6 користується цією квартирою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що на час укладення оспорюваного договору іпотеки майнові права на спірну квартиру № 134 виникли у ОСОБА_3, який виконував умови договору № КШ-1-134 від 05 січня 2006 року, повністю оплатив передбачену договором вартість квартири.

Проте, зібрані по справі докази свідчать про те, що при укладенні договору іпотеки згоду ОСОБА_3 отримано не було.

Крім того, колегія суддів виходить із того, що майнові права на обєкт незакінченого будівництва були визначені як предмет іпотеки Законом України № 800-VІ від 25 грудня 2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у том числі до Закону України «Про іпотеку» (далі Закон України № 800-VI).

Закон України № 800-VI набув чинності з 14 січня 2009 року.

Спірний договір іпотеки, як зазначалося вище, був укладений 04 січня 2008 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що договір іпотеки в частині зазначення предметом іпотеки майнових прав на квартиру 134 був укладений з порушенням статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки), та яка не визначала майнові права як предмет іпотеки, виходячи із вимог статті 190 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статті 5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Дані висновки суду першої інстанції відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним в постановах від 16 березня 2016 року, від 23 березня 2016 року та від 10 лютого 2016 року, по справах № 6-289цс16, № 6-290цс16, № 6-2250цс15.

Суд першої інстанції при ухваленні судового рішення дійшов в цій частині до аналогічних висновків, ПАТ «Укрсоцбанк» рішення суду в цій частині не оскаржується.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що спірний договір іпотеки не порушує прав позивача, оскільки останній не надав доказів, що інвестував саме в квартиру 134, майнові права на яку є предметом іпотеки.

Колегія суддів зазначені висновки суду вважає помилковими, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до пункту 11.4 Інвестиційного договору, визначені строки будівництва будинку, в якому розташована спірна квартира, 2008 рік, що відповідає положенням договору оренди землі, укладеному між забудовником та Харківською міською радою, яким також визначено строк завершення будівництва 2-ої черги, а саме, 2008 рік (а.с. 97 том 1, 167-171 том 2).

Технічний паспорт спірної квартири № 114 співпадає з планом квартири, який вказаний в інвестиційному договорі (а.с. 163-165 том 2, а.с. 107 том 1).

Спірний договір іпотеки № 805/13/18-5/8-031 від 18 січня 2008 року містить ідентифікуючі характеристики предмету іпотеки (в тому числі квартири № 134), а саме, місцем знаходження цієї квартири зазначено адресу м.Харків, Комсомольське шосе, 55, житловий будинок № 2, місце розташування підїзд 1 поверх 18 (а.с. 242 244 том 1), що відповідає повністю ідентифікуючим ознакам обєкту інвестиційного договору, укладеному між сторонами (а.с. 100 том 1).

Отже, зібрані по справі докази свідчать про те, що саме квартира 134, майнові права на яку набув позивач, перебуває в іпотеці банку за договором іпотеки № 805/13/18-5/8-031.

Зазначені обставини також встановлені рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року по справі № 2 -2938/09, в якому зазначено, що квартира № 134, на яку претендує позивач, є предметом іпотеки, укладеному між ТОВ ДПТГ «Екіпаж» та ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 187-191 том 1).

Доводи представника ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що площа спірної квартири, зазначена в інвестиційному договорі, не відповідає площі квартири № 134, яка є предметом іпотечного договору, не заслуговують на увагу, оскільки в інвестиційному договорі була зазначена приблизна площа квартири, як і в договорі іпотеки. Різниця в площі складає 0,33 кв.м.

Дійсна площа квартири 134 складає 60,1 кв. метрів, що відрізняється від площі квартири, що зазначена, в вищенаведених документах, тобто в інвестиційному договорі та договорі іпотеки (а.с. 163-165 том 2).

Доводи представника банку відносно того, що вартість квартири № 134, визначена в інвестиційному договорі та договорі іпотеки, не співпадають, не свідчить про те, що це різні квартири, оскільки інвестиційний договір був укладений в 2006 році, а договір іпотеки в 2008 році, у звязку з чим з урахуванням рівня інфляції вартість спірної квартири значно збільшилась.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, визначення ціни в інвестиційному договорі, укладеному між ОСОБА_3 та ТОВ ДПТГ «Екіпаж», було правом сторін цього договору.

Зазначений договір в цій частині не оспорений.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що не відповідність вартості квартири в цих договорах, також не свідчить, що спірна квартира № 134 не є предметом іпотечного договору.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що не інвестиційний договір позивача, ні договір іпотеки, не містять плану розташування будинку на місцевості.

Проте, додатком № 2 до інвестиційного договору, зазначено місцезнаходження будинку, де розташована спірна квартира, а саме, будинок № 2 по вул. Комсомольське шосе 55 в м.Харкові, що відповідає номеру будинку, який вказаний в пункті 3.2.3. договорі № 1 від 08 червня 2006 року про організацію спорудження обєкта будівництва: м.Харків, Комсомольське шосе 55, будинок 2 (а.с. 27-44 том 2).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене без повного та всебічного дослідження всіх обставин у справі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим підлягає скасуванню на підставі пункту 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

При ухваленні нового рішення колегія суддів виходить із того, що позивач набув майнові права на квартиру 134 на підставі договору інвестування, довідці про внесення інвестиції № 195/1 від 26 березня 2007 року, акту приймання передачі частки обєкта незавершеного будівництва від 07 квітня 2009 року та листа арбітражного керуючого ТОВ ДПТГ «Екіпаж» від 20 березня 2009 року № 94 (а.с. 179-185 том 1).

Відповідно до листа арбітражного керуючого № 94 від 20 березня 2009 року директору комунального підприємства КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» був направлений Перелік юридичних та фізичних осіб, які мають право згідно з чинним законодавством отримати інвентаризаційні документи про державну реєстрацію за ними права власності на відповідну частку обєкта незавершеного будівництва по Комсомольському шосе 55 в м.Харкові у вигляді квартири.

До зазначеного переліку осіб, які мають право на оформлення права власності на квартири в вищевказаному будинку, внесений і ОСОБА_3 (а.с. 179-185 том 1).

Виходячи із викладених обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що вказані документи були складені в період будівництва будинку, в якому розташована спірна квартира, тобто волевиявлення сторін договору було спрямовано відносно одного і того ж обєкту інвестиції і сторони за договором інвестиції не мали спірних питань щодо місця розташування спірної квартири.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що спірна квартира в порушення вимог частин 1-3 статті 5 Закону України «Про іпотеку» була включена до договору іпотеки, у звязку з чим відповідно до частин 1 статті 203, ч.1 ст. 215 ЦК України цей договір підлягає визнанню недійсним в частині включення до предмету іпотеки квартири № 134.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача про ті обставини, що на час розгляду справи право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_6, а не за ОСОБА_3 оскільки зазначені факти, не свідчить про те, що у ОСОБА_3 відсутнє право звернення до суду з зазначеним позовом,оскільки позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки були предявлені до ОСОБА_3

Відповідно до умов інвестиційного договору, довідку про сплату вартості квартири, акту приймання передачі, переліку юридичних та фізичних осіб, направлених до БТІ, для оформлення правовстановлюючих документів, право власності на майнові права на квартиру набув ОСОБА_3

Права ОСОБА_6 на цю квартиру є похідними від прав ОСОБА_3

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що він вправі був звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України колегія суддів стягує судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у сумі 3 156,42 грн., з ТОВ ДПТГ «Екіпаж», оскільки у звязку з їх неправомірними діями майнові права на спірну квартиру були передані позивачеві за договором інвестиції та в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк».

Правових підстав для стягнення судових витрат з ПАТ «Укрсоцбанк» колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись, ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, ст. ст. 367, 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 ч.1 ст. 376, ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», товариства з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної Групи «Екіпаж» в особі ліквідатора ОСОБА_7 про визнання іпотечного договору частково недійсним.

Визнати недійсним підпункт 1.1.1. пункту 1.1. ст. 1 Іпотечного договору № 805/13/18-5/8-031 від 18 січня 2008 року (в редакції договору від 24 вересня 2008 року про внесення змін № 2 до Іпотечного договору) в частині підпункту 1.1.1.49, згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної Групи «Екіпаж» передало в наступну іпотеку публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» у якості забезпечення зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-004 від 18 січня 2008 року майнові права на квартиру № 134, що розташована за адресою: м. Харків, Комсомольське шосе, 55 (будинок № 2).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної Групи «Екіпаж» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3 156,42 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_8

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_9