Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 372/1159/16-ц

провадження № 61-19455св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

суб'єкт оскарження - начальник Відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року у складі судді

Зінченко О. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В., Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного

управління юстиції Київської області.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - ВДВС Обухівського МУЮ Київської області) перебуває виконавчий лист, виданий 23 травня 2007 року на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області

від 23 травня 2007 року про зобов'язання скаржника звільнити самовільно зайняті земельні ділянки вздовж берега водойми в районі вул. Лугова у смт Козин Обухівського району, шляхом знесення самовільно побудованих споруд на самовільно зайнятих земельних ділянках. На підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження та державним виконавцем проводилися відповідні виконавчі дії.

25 грудня 2015 року представник скаржника звернувся із заявою до ВДВС Обухівського МУЮ Київської області в якому зазначив, що рішення Обухівського районного Київської області від 23 травня 2007 року виконано.

03 квітня 2016 року представником скаржника подано заяву до ВДВС Обухівського МУЮ Київської області з проханням закінчити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням, однак вказана заява не задоволена.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив визнати бездіяльність начальника ВДВС Обухівського МУЮ Київської області неправомірною та зобов'язати його вчинити певні дії.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність ВДВС Обухівського МУЮ Київської області при виконанні рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2007 року. Зобов'язано ВДВС Обухівського МУЮ Київської області вчинити відповідні дії, згідно із Законом України «Про виконавче провадження» при виконанні рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2007 року, а саме повністю виконати відповідне рішення суду (з урахуванням часткового його виконання відповідно до акта державного виконавця від 13 червня 2016 року) та вжити заходи щодо закінчення виконавчого провадження в строки встановленні законодавством.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підтверджена бездіяльність ВДВС Обухівського МУЮ Київської області при здійсненні виконавчого провадження щодо заявника, в частині не надання відповіді заявнику на його звернення та не прийняття мір щодо своєчасного закінчення виконавчого провадження відкритого на виконання рішення суду від 23 травня 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, визнав їх законними та обґрунтованими, постановленими з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У січні 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 червня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові ухвали та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали правової оцінки акту державного виконавця від 02 лютого 2016 року, який підтверджує повне виконання рішення суду, адже в судовому порядку цей акт не оспорювався та є чинним. Проте суд першої інстанції фактично взяв до уваги, як доказ, акт державного виконавця

від 13 червня 2016 року, законність якого на цей час є предметом судового розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 13 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення від ВДВС Обухівського МУЮ Київської області, ОСОБА_6, у яких заявники просять залишити без задоволення касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на те, що оскаржувані ухвали постановлені з додержанням норм процесуального права, тому не можуть бути скасовані правильні по суті та справедливі ухвали з одних лише формальних міркувань.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові ухвали - без змін з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 травня 2007 року головним державним виконавцем ВДВС

Обухівського МУЮ Київської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа за рішенням Обухівського районного суду Київської області

від 25 травня 2007 року.

01 жовтня 2007 року державним виконавцем ВДВС Обухівського МУЮ Київської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 травня 2010 року постанову ВДВС Обухівського МУЮ Київської області від 01 жовтня 2007 року скасовано.

31 серпня 2010 року старшим державним виконавцем ВДВС Обухівського МУЮ Київської області винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Згідно з Конституцією України, статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 387 ЦПК України 2004 року встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що державний виконавець допустив у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів скаржника при розгляді його заяв щодо вирішення питання про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично взяв до уваги, як доказ, акт державного виконавця від 13 червня 2016 року, законність якого на цей час є предметом судового розгляду, є безпідставними, оскільки ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2017 року перевірено та підтверджено, що оскаржуваний акт державного виконавця відповідає вимогам закону.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик