Справа №635/4193/18
Провадження №2/635/2432/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03 жовтня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.,

при секретарі - Крилєвській І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Пісочин, вул.Набережна, 11/162) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20 червня 2008 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2006 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. На теперішній час син навчається у Харківському державному автотранспортному коледжі, внаслідок чого збільшились витрати на його утримання, крім того, на утриманні у позивача перебуває мати-інвалід похилого віку. Тому просила збільшити розмір стягуємих з відповідача аліментів на утримання сина з 300 грн. до 1860 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

10 серпня 2018 року судом з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області були отримані відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2018 року позов був прийнятий до провадження суду і призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження. Відповідачеві був наданий пятнадцятиденний строк зі дня отримання ухвали на подання письмового відзиву на позов.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, до його початку надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засдіання не зявився, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлявся належно, будь - яких заяв чи клопотань, а також відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи одночасне існування умов, перелічених у ч.1 ст.280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності й взаємозвязку, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції, Харківська область, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20 червня 2008 року /а.с.4/.

Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №105238, виданого 04 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції, Харківської області /а.с.5/.

Також у судовому засіданні встановлено, що з відповідача з 19 квітня 2006 року, за рішенням суду, стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, у розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2006 року /а.с.20/.

Відповідно до копії довідки від 18 вересня 2018 року Харківського державного автотранспортного коледжу, ОСОБА_3 є студентом другого курсу денного відділення /а.с.15/.

Крім того, даними довідки, виданої 20 червня 2018 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної Ради, підтверджується, що позивач ОСОБА_1 мешкає разом зі своє матірю ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 /а.с.6/

Згідго з випискою з огляду МСЕК до довідки серії ХАР-05 № 022675 ОСОБА_4 є інвалідом другої групи загального захворювання./а.с.16/

Відповдно до довідки про доходи, виданої 12 вересня 2018 року, позивач ОСОБА_1 працює швачкою у ФОП ОСОБА_5 та отримує заробітну плату у розмірі 3723 грн. на місяць /а.с.14/.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів.

Положеннями ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За нормами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи потреби дитини, той факт, що вона навчається у Харківському державному автотранспортному коледжі, що потребує додаткових витрат, крім того, матеріальний стан позивачки, яка отримує мінімальну заробітну плату, а на її утриманні перебуває не лише неповнолітня дитина, а також непрацездатна мати-інвалід ОСОБА_4, соціально-економічні умови сьогодення, а також дані про особу відповідача, який є працездатною особою і зобовязаний надавати відповідну допомогу позивачці, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина з 300 грн. до 1860 грн.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від оплати судового збору, судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 9-11, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), про збільшення розміру аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, стягуємих за рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2006 року, та стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Пісочин, вул.Набережна, 11/162), аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 300 (трьохсот) грн. до 1860 (однієї тисячі вісімсот шістдесяти) грн. щомісячно, починаючи з 20 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти, стягнуті судом у твердій грошовій сумі, підлягають індексації.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів зі дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний тект рішення виготовлено 03 жовтня 2018 року.

Суддя Н.Л.Панас