ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2615/18 Справа № 182/7198/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, який уточнювала та остаточно просила: зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, шляхом демонтажу та переносу вигрібної ями, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; стягнути з відповідача судові витрати.

Позов мотивований тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О., зареєстровано в реєстрі за №4596.

Відповідач є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВВВ № 480026, р.№1-354 від 04.02.2004 року, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою. На земельній ділянці відповідача впритул до її паркану та 2,5м від її будинку розташована вигрібна каналізаційна яма. Через таке близьке розташування вигрібної ями від належного їй будинку та просочування крізь ґрунт нечистот, намокання стін, підтоплення, будинок руйнується, що завдає їй шкоду. Між нею та відповідачем постійно виникають спори щодо руйнування майна та розміщення вигрібної ями близько до межі. Відповідач дозволу на побудову вигрібної ями не отримувала.

Комісією з вирішення земельних спорів Нікопольської міської ради було встановлено порушення ОСОБА_2 вимог 2.22 Державних санітарних норм. Оскільки вигрібна яма відповідача побудована занадто близько від її-позивача будинку, відповідачу рекомендовано будівництво нової вигрібної ями.

Зазначила, що неправомірними діями ОСОБА_2 їй завдано моральну шкоду, так як внаслідок пошкодження будинку вона зазнала переживань, страждань. Вона переймалася як відремонтувати будинок, що призводило до нервового та психологічного напруження, вона змушена була приймати заспокійливі ліки. Отримання необхідних документів для підтвердження вини відповідача спричинило їй ряд незручностей. Моральну шкоду оцінила у 5000 грн. 00 коп.

По теперішній час ОСОБА_2 порушення не усунуті, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведений факт спричинення їй відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою, а тому у задоволенні вимог позову щодо зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, шляхом демонтажу та переносу вигрібної ями, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 - слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції проігнорував всі доводи та обставини на які посилався позивач, досить однобічно дослідив докази, що містилися в матеріалах справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 23.11.2004 року (а.с.5), посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О., зареєстровано в реєстрі за №4596, є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці розміром 472 кв.м. наданій в приватну власність для обслуговування житлового будинку. Вказане підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.6-витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 7,8-технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, 9-Державний акт на право власності на земельну ділянку).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.02.2004 року (а.с.43), посвідченого завідуючою Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою В.М., зареєстровано в реєстрі №1-354, відповідач є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.11), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.44-на звороті), технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.45-48).

За договором купівлі-продажу квартири від 18.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Колядою Ю.А. 18.06.2015 року, зареєстровано в реєстрі за №616 (а.с.40,40-на звороті), відповідачу ОСОБА_2 належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2. Вказане також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.41-заява про проведення повного розрахунку за договором купівлі-продажу від 18.06.2015 року, 42-витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності).

За результатами перевірки звернення ОСОБА_1 стосовно розміщення вигрібної ями на території сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2, комісією розглянуто спірне питання у порядку вирішення земельних спорів та встановлено, що на присадибній ділянці дому №24 на провулку Робочий в місті Нікополі розміщена вигрібна яма. Відстань від вигрібної ями до стін житлового будинку АДРЕСА_1 не витримується, становить приблизно 2,5 м, що не відповідає п.2.22 Державних санітарних норм і правил утримання територій населених місць, затверджених наказом МОЗ України від 17.03.2011 №145. Господар даного домоволодіння ОСОБА_7 під час перевірки не надав документи, які б підтверджували право на здійснення будівництва вигрібної ями. Станом на 02.09.2016 року інформація від Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області стосовно вжитих заходів щодо правомочності будівництва вигрібної ями не надходила. Про що складено Акт за результатами комісійного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.09.2016 року (а.с.56,56-на звороті).

З витягу з протоколу №6 засідання комісії з вирішення земельних спорів від 24.10.2016 року (а.с.10) вбачається, що на розгляд комісії надійшла заява ОСОБА_1 щодо сусідів, в яких вигрібна яма знаходиться на відстані 2,5 м від межі. Комісією вирішено суміжним користувачам дотримуватись правил добросусідства відповідно до чинного законодавства, з приводу будівництва нової вигрібної ями рекомендувати ОСОБА_2 звернутись до відділу архітектури та містобудівного кадастру.

Згідно довідки виданої головою квартального комітету №19 від 18.06.2017 року (а.с.55), ОСОБА_1 зверталась до голови квартального комітету зі скаргою щодо вигрібної ями, яка знаходиться у сусідів по АДРЕСА_2 ОСОБА_2, зазначено, що це питання не відноситься до повноважень голови квартального комітету.

Як вбачається з довідки від 01.04.2017 року (а.с.38), довідки від 06.09.2017 року (а.с.63), посвідчених головою квартального комітету №19, ОСОБА_2 є власником будинку 24 по пров. Робочий, а зареєстрована та проживає в відомчому будинку по АДРЕСА_3. Зливною ямою тимчасово не користується.

Згідно адресної довідки (а.с.22), ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

В акті від 05.04.2017 року, посвідченого головою квартального комітету №19 ОСОБА_8 (а.с.39) сусіди власника будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 підтвердили, що з 2004 року по ніяких земельних робіт по облаштуванню дільниці не проводилось, зливну яму вона (відповідач) не робила та не користувалась нею, так як там не проживала, в 2016 році була заміна водопровідних труб.

З акту від 03.04.2017 року №00003808, складеного контролером водоканалу ОСОБА_9 (а.с.35), акту від 05.04.2017 року №00005496, складеного контролером водоканалу ОСОБА_10 (а.с.36), вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 у абонента ОСОБА_2 витік відсутній, зливна яма порожня, друге введення відключено, при відкритті крану водомірна стрілка працює, куби враховуються.

Довідкою КП «Нікопольводоканал» (а.с.37), виданої ОСОБА_2 підтверджено, що з 03.10.2016 року по 05.04.2017 року об'єми водопостачання і водовідведення складають 0 м.куб.

З наявних в матеріалах справи фотознімків (а.с.64-66) вбачається, що зливна яма за адресою АДРЕСА_2 порожня.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведений факт спричинення їй відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою, а тому у задоволенні вимог позову щодо зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, шляхом демонтажу та переносу вигрібної ями, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 - слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п.5 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» закріплено, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

В силу ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч. 2. ст. 152 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За положеннями ч. 3 цієї норми захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

В ході апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено тих обставин, на які посилається позивач в позовній заяві та скарзі, а тому підстав для їх задоволення не вбачається.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками суду про те, що на теперішній час порушень відповідачем прав позивача щодо належного користування своєю земельною ділянкою не встановлено, а порушення, які можуть виникнути в майбутньому, засновані на припущеннях, і тому судовому захисту не підлягають. З огляду на доказову базу в цій справі, суд правильно визнав, що позивачем не доведено існування загрози для її земельної ділянки з боку ділянки позивача у зв'язку з неналежним спорудженням та утримання вигрібної ями.

Доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги та не надав оцінки доказам, які наявні в матеріалах справи, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки суд з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Зважаючи на вказане, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко