Справа №461/3209/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, 15, , рах. №20, МФО №320478, ЗКПО 20782401) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, серія і номер паспорта КВ 242883, ідентифікаційний номер невідомий, адреса місця реєстрації: 79007, м.Львів, вул. Краківська, 26/18) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» (надалі ЛКП «Львів») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідач є власником квартир №17 (загальною площею 51,40 кв.м.) та №18 (загальною площею 67,80 кв.м.) будинку № 26 по вул. Краківська в м. Львові, зареєстрований та проживає в останній. Зазначає, що відповідач не здійснює оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого по оплаті цих послуг за період з 01.2015 р. по 03.2018 р. утворилась заборгованість у сумі 7648,14 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості. Додатково вказує, що відсутність укладеного в письмовій формі договору не позбавляє відповідачів від обовязку оплати спожитих ними житлово-комунальних послуг. ЛКП «Старий Львів» просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по утриманню будинку у розмірі 7648,14 та судові витрати в розмірі 1762 грн.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеному позову та відповіді на відзив.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили. Надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Наголосили, що заборгованість у ОСОБА_2 за житлово-комунальні послуги відсутня, оскільки послуги фактично не споживає. Жодних договірних відносин з позивачем ОСОБА_4 не має,жодних послуг ЛКП не надає Крім цього, зазначили про пропуск позивачем позовної давності.

Залухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 05.04.2018 року № 1211, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (витяг про державну реєстрацію прав №36458087), власником будинку є Львівська міська рада (а.с.5).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 05.04.2018 року № 1212, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2 (свідоцтво власності №57234 від 03.02.2000 р.), власником будинку є Львівська міська рада (а.с.6)

Відповідно до наданого суду розрахунку (нарахування внесення сплати) (а.с.7-8), заборгованість ОСОБА_2 за послуги з утримання будинку за адресою АДРЕСА_3 за період з січня 2015 року по березень 2018 року складає 3550.11 грн., а за кв.17 в тому ж будинку складає 4298,03 грн.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції, що існувала на період заборгованості) житлово-комунальними послугами, у тому числі, є послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення загального користування, поточний ремонт, вивезення твердих побутових відходів тощо). При цьому, вирішуючи даний спір суд керується нормами закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що існувала на період заборгованості та не враховує вимоги цього закону зі змінами від 07.06.2018 р., зміни до якого внесенні після періоду заборгованості.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» ЛКП визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з метою забезпечення санітарного санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньо будинкових мереж і систем встановлюється нормами житлово-комунальних послуг.

Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП, мешканцями розроблені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 561 від 31.05.2012 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доводи відповідача та представника відповідача про те, що ЛКП «Старий Львів» не надавало жодних належних послуг і тому ОСОБА_2 не повинен сплачувати суми боргу є неспроможними, оскільки оплата цих послуг здійснюється відповідно до тарифів, які згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюються органами місцевого самоврядування, виходячи з величини загальної площі квартири, а не на підставі виконаних робіт за певний період, та без урахування витрат, які понесені при наданні цих послуг.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених чи приватизованих квартир.

Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Старий Львів», який несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачеві), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Наведене свідчить про те, що відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати.

Відповідач не предявляв зустрічного позову про те, що комунальні послуги позивачем не надавались, або надавались не в повному обсязі чи неякісно. Тому суд, розглядаючи справу лише в межах позовних вимог, не вбачає будь-яких підстав для звільнення відповідача від заборгованості з комунальних послуг.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт претензія складається і скріплюється підписами споживача і представника виконавця, подається виконавцю, який протягом 3 робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії.

Відповідач недотримався цього порядку і не довів відсутності наданням йому відповідних послуг або неналежне надання таких послуг.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ЛКП «Старий Львів» заборгованість за послуги утримання будинку в межах позовних вимог, а саме за період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року.

Так, по вказаній послузі з відповідача слід стягнути:

1)3350,11 грн. (загальна сума заборгованості) 1352,47 грн. (частка суми боргу, що виникла до 01.2015 р.) = 1997,64 грн. за квартиру №17

2)4298,03 грн. (загальна сума заборгованості) 3743,91 грн. (частка суми боргу, що виникла до 01.2015 р.) = 554,12 грн. за квартиру №18.

Отже, з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» необхідно стягнути заборгованість по утриманню будинку у розмірі 1997,64 грн. за квартиру №17 + 554,12 грн. за квартиру №18, а всього 2551,76 грн.

Інша частина позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за надані послуги за утримання будинку за період до 01.2015 року задоволенню не підглягає, оскільки не входить в межі позовних вимог заявлених ЛКП «Старий Львів» вимог.

При цьому, твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності спростовується наступним. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Отже, суд враховує, що заборгованість за послуги утримання будинку утворилися за період з січня 2015 року по березень 2018 року. Однак часткові проплати відповідачем послуг в цей період і далі свідчать про вчинення дій,що свідчать про визнання ним свого боргу.

Відтак, відсутні підстави для застосування судом строку позовної давності до спірних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 599,08 грн.

Керуючись ст.ст. 258,259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Старий Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, 15, , рах. №20, МФО №320478, ЗКПО 20782401) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, серія і номер паспорта КВ 242883, ідентифікаційний номер невідомий, адреса місця реєстрації: 79007, м.Львів, вул. Краківська, 26/18) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість по утриманню будинку у розмірі 2551,76 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» судові витрати в розмірі 599,08 грн.

Повний текст судового рішення складений 13.07.2018 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.