Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 504/4373/16-ц

провадження № 61-26902св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Новодофінівська сільська рада Лиманського району Одеської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року у складі судді Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, у якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Позивач та його сім'я добросовісно, відкрито і безперервно володіє спірною земельною ділянкою більше п'ятнадцяти років. Відповідно до рішення дев'ятої сесії 11-го скликання Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 13 листопада 1997 року земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 було передано позивачу у приватну власність, але не зареєстровано, оскільки ОСОБА_2 у 2012 році вже використав своє право на приватизацію іншої земельної ділянки. Просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів із моменту отримання копії ухвали, а саме для сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_2 звертаючись до суду з апеляційною скаргою, повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн. х 110%) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 грн. х 110%), відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», або надати до суду дійсну вартість земельної ділянки.

Оскарженою ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року повернуто.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_2 не усунув недоліки в повному обсязі, які визначені в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху. Оскільки надав до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 551,20 грн, що не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір» і не дорівнює 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв'язку подав касаційну скаргу, у якій, з урахуванням пояснень до касаційної скарги, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду Одеської області.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, вказує, що апеляційний суд не визначив в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху розмір судового збору який підлягав сплаті та проігнорував усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вказаної ухвали, та сплати судового збору в розмірі 551,20 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року у справі відкрито касаційне провадження.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент прийняття оскарженої ухвали), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах із боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 111, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

На виконання вимог ухвали апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції квитанцію про сплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

У клопотанні, яке містилося в апеляційній скарзі (а. с. 46), ОСОБА_2 просив апеляційний суд звільнити його від сплати судового збору. При цьому посилався на скрутний майновий стан, мотивуючи, що він є соціально малозабезпеченим та пенсіонером.

Таке клопотання підлягало розгляду судом апеляційної інстанції з ухваленням відповідного процесуального рішення. Проте апеляційний суд не розглянув клопотання про звільнення від сплати судового збору, з урахуванням того, що ОСОБА_2 частково сплачено судовий збір, і зробив передчасний висновок про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року скасувати.

Передати справу № 504/4373/16-ц до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило