Провадження № 2/200/3517/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову вказала, що вона з 2001 року перебуває на військовій службі. Відповідно до договору найму службового житлового приміщення у військовому містечку від 20.11.2012 року № 76, укладеного між позивачем та відповідачем, ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані члени сім`ї позивача. Забезпечення квартири електро-, водо-постачанням та нарахування за комунальні послуги здійснюється відповідачем. Позивач погоджується, що він повинен відшкодовувати відповідачу вартість спожитих комунальних послуг. Однак вважає, що відповідач помилково з червня 2013 року застосовує тариф «для юридичних осіб» під час нарахування плати за спожиту позивачем електроенергію та через відсутність договору на постачання електричної енергії, що призвело до виникнення у позивача заборгованості за використану електроенергію в сумі 22731,01 грн. Вважає, що позивач є споживачем електроенергії за категорією «населення». Але відповідач відмовляється здійснити перерахунок нарахованої позивачу електроенергії за тарифами «для населення»

З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати незаконними дії відповідача по нарахуванню позивачу в період з червня 2013 року по травень 2016 року згідно особового рахунку НОМЕР_2 оплати за використану електроенергію виходячи з тарифів на електроенергію для юридичних осіб та зобов`язати відповідача перерахувати позивачу заборгованість згідно особового рахунку НОМЕР_2 оплати за використану електроенергію за період з червня 2013 року по травень 2016 року, виходячи з тарифів на електроенергію, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що відпускається населенню, яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами (у тому числі в сільській місцевості).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.

Відповідач 17.02.2017 року надав письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що постачання електричної енергії військовій частині НОМЕР_1 відбувається на підставі Договорів про постачання електричної енергії за державні кошти № 62, 93/Д3, № 4Б, №026075 від 28.02.2014 року. Згідно цих договорів враховуючи існуючий перелік точок обліку, електроенергія відпускається по тарифу, встановленому НКРЕКП для юридичних осіб. Наявність на території інших об`єктів споживання, які не фінансуються за рахунок Міністерства оборони України, повинна бути відображена документально та не призводити до завдання збитків державі. А саме, якщо споживачі військової частини НОМЕР_1 не мають точок обліку, зареєстрованих в ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та встановлених для них окремо тарифів, вони повинні відшкодовувати оплату за спожиту електроенергію згідно тарифів, встановлених для військової частини. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Просить розглядати справу в його відсутність.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 22.05.2017 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро.

Ухвалою суду від 07 червня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з призначенням судового засідання на 06 липня 2018 року.

Відповідач 14.06.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав з підстав, аналогічних викладеним у запереченнях на позов від 17.02.2017 року, крім того, вказав, що позов подано до неналежного відповдіача, оскільки перерахунок розміру заборгованості не відноситься до повноважень командування військової частини НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира вказаної військової частини від 18.03.2016 року.

20 листопада 2012 року між військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира ОСОБА_2 (наймодавець) та військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_1 (наймач) укладено Договір найму службового житлового приміщення у військовому містечку № НОМЕР_3 , згідно якого наймодавець надає наймачеві та членам його сім`ї в користування службове приміщення на час проходження військової служби у АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м., що складається з 2 кімнат.

Згідно п. 2 договору, наймодавець зобов`язується забезпечувати згідно з законодавством та умовами цього договору своєчасне надання житлово-комунальних послуг належної якості.

Згідно довідки № 89 від 05.04.2016 року за підписом начальника штабу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , центральне теплопостачання в будинку відсутнє з 2009 року, опалення індивідуальне від електричних приладів, стаціонарні електроплити, холодне водопостачання, нарахування за спожиту електроенергію здійснюється на підставі показників приладів обліку встановленого зразка.

Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 за № 28, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин та подачу в суд позовної заяви, визначено, що населення - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької та/або незалежної професійної діяльності; споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.
Отже, позивач є споживачем електричної енергії та відноситься до категорії населення.
Згідно ст.3 Закону України «Про електроенергетику», чинного на час виникнення спірних правовідносин та подачі позову позивачем до суду, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, поставкою та використанням енергії, регулюються цим Законом та Правилами користування електричною енергією для населення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року за № 1357 (далі Правила № 1357).

Відповідно до п.19 Правил № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.
Відповідно до п.6.2 Наказу Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями, які розміщені в казармах і переобладнаних будівлях, здійснюється військовою частиною за рахунок кошторису Міністерства оборони України. Військовослужбовці офіцерського складу, а також особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які залишились перебувати на квартирному обліку у гарнізонах ЗС України і проживають у казармах та переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, позивачу з червня 2013 року відповідач нараховує оплату за спожиту електроенергію за тарифами, встановленими для юридичних осіб. При цьому відповідач не надав будь-якого обгрунтування та доказів правомірності своїх дій щодо нарахування оплати за тарифами для юридичних осіб, в той час як відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки оплата спожитих комунальних послуг здійснюється через будинкоуправління, яке з 01.05.2017 року підпорядковується квартирно-експлутаційному відділу м. Дніпро, з огляду на наступне.
Так, дійсно, згідно довідок, наданих третьою особою в судове засідання, квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро здійснюється облік та нарахування плати за спожиту електроенергію мешканцями військового містечка АДРЕСА_3 , в т.ч. користувачами кв. АДРЕСА_1 , з 01.05.2017 року.
Разом з тим, у позовній заяві йде мова про здійснення перерахунку заборгованості за використану електричну енергію за період з червня 2013 року по травень 2016 року.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконними дії Військової частини НОМЕР_1 по нарахуванню ОСОБА_1 в період з червня 2013 року по травень 2016 року згідно особового рахунку НОМЕР_2 оплати за використану електроенергію виходячи з тарифів на електроенергію для юридичних осіб.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 заборгованість згідно особового рахунку НОМЕР_2 оплати за використану електроенергію за період з червня 2013 року по травень 2016 року, виходячи з тарифів на електроенергію, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що відпускається населенню, яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами (у тому числі в сільській місцевості).

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску