Справа № 459/239/18 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1614/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

відповідача ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на двох неповнолітніх дітей з часу звернення до суду з даним позовом до їх повноліття у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що що 30.04.2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого у них є син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Діти проживають з позивачкою та фактично знаходяться на її утриманні. Син навчається у школі, а донька не відвідує дошкільний навчальний заклад, у зв'язку із чим позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Інших доходів та нерухомого майна вона не має. Стверджувала, що відповідач не має на утриманні інших осіб, працює у ВП «Монтажнопрохідницьке управління» ДП «Львіввугілля» та має постійний дохід, однак добровільно кошти на утримання дітей не дає, іншим чином матеріально не допомагає (а.с. 1).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.01.2018 року до їх повноліття, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 43-44).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати „і ухвалити нове Рішення, яким закрити провадження у справі, або у всякому випадку залишити позовну заяву без розгляду", покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що суддя-доповідач у даній справі також, як слідчий суддя, брав участь в досудовому розслідуванні в кримінальному провадженні, у якому апелянт перебуває у статусі обвинуваченого у ніби-то нанесенні позивачці по даній справі тілесних ушкоджень, а відтак вважає, що даний суддя мав би бути відведеним від участі у даній справі, „але відвести суддю не представлялось можливим".

Стверджує, що позивачка „самодостатня (матеріально і фінансово незалежна) і навіть заможна особа, яка не потребує будь-якої сторонньої фінансової допомоги", оскільки „має постійний (особистий) дохід у вигляді валютних коштів, які регулярно передає або привозить їй особисто теща".

Стверджує, що позивачка не допускає його до їхніх дітей.

Вважає, що були відсутніми підстави для розгляду даної справи в спрощеному порядку (а.с. 51-58).

Позивачка подала до суду письмовий Відзив на апеляційну скаргу та заяву про апеляційний розгляд справи у її відсутності (а.с. 85).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як стверджується матеріалами справи та визнається відповідачем (апелянтом), останній в суді першої інстанції заяв про відвід судді-доповідача до суду не подавав, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що цей суддя мав би бути відведеним від участі у даній справі, „але відвести суддю не представлялось можливим", до уваги прийматися не можуть.

За своєю правовою природою аліментами є кошти на утримання дитини.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1), і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2).

При цьому закон не пов'язує визначення розміру аліментів з наявністю чи відсутністю перешкод зі сторони стягувача аліментів в участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини, оскільки чинним законодавством (ст. 159 СК України) передбачено інший порядок вирішення цих спорів.

Так само, як закон не пов'язує визначення розміру аліментів з майновим станом стягувача аліментів, оскільки на кожного з батьків дитини покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

З урахуванням вище наведеного, доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачка „самодостатня (матеріально і фінансово незалежна) і навіть заможна особа, яка не потребує будь-якої сторонньої фінансової допомоги", оскільки „має постійний (особистий) дохід у вигляді валютних коштів, які регулярно передає або привозить їй особисто теща" (які, до того ж, будь-якими доказами не підтверджені), також до уваги прийматися не можуть.

Вичерпний перелік спорів, які не можуть бути розглянутими в порядку спрощеного позовного провадження, міститься у частині 4 статті 274 ЦПК України і спори з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у цьому переліку є відсутніми. Відтак, суд вправі був (у відповідності до частини 4 ст. 19 ЦПК України) розглянути даний спір в порядку спрощеного позовного провадження.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 березня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 04 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: