Справа № 645/3481/17
Провадження № 2/645/278/18

РІШЕННЯ

іменем України

01 жовтня 2018 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О., за участі сторін: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4 не зявилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_5, як з боржника, заборгованість за договором позики від 24.03.2016 р. у розмірі 3000000,00 грн., на підставі ст.1049 ЦК України; проценти за користування позикою у розмірі 467342,47 грн. на рівні облікової ставки НБУ, з підстав, передбачених ч.1 ст.1048 ЦК України; та неустойку (пеню) в розмірі 3% річних у сумі 99 123,29 грн., згідно ст.549 ЦК України, за період з 25.06.2016 р. по 31.07.2017 р. Крім того, ОСОБА_2 просить суд стягнути на свою користь з ОСОБА_4, яка є поручителем, заборгованість за договором позики від 24.03.2016 р. у розмірі забезпеченого зобовязання, що дорівнює 1 000,00 грн., відповідно до положень ст.543, ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України.

Позов мотивовано тим, що 24.03.2016 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 596. За умовами вказаного договору позикодавець надав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 3000000,00 грн., а позичальник отримав грошові кошти та зобовязався їх повернути до 24.06.2016 р. на умовах, передбачених договором. В забезпечення виконання умов договору позики від 24.03.2016 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір поруки від 24.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за умовами якого поручитель зобовязався відповідати за належне виконання позичальником зобовязань з договору позики від 24.03.2016 р. в розмірі забезпеченого зобовязання, що дорівнює 1000,00 грн.

Позивач виконав зобовязання, надав відповідачу ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 3000000,00 грн. на строк до 24.06.2016 р., проте у вказаний в договорі строк ОСОБА_5 позику не повернув, ігнорує вимоги позивача щодо повернення суми позики, уникає особистих зустрічей та відмовляється виконувати умови договору позики. Враховуючи неналежне виконання позичальником та його поручителем умов договору позики, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 суму позики, проценти за користування позикою, неустойку (пеню), а з поручителя ОСОБА_4 - заборгованість у розмірі забезпеченого зобовязання, визначеного договором поруки.

Ухвалою суду від 17.08.2017 р. провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією

редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07.05.2018 р. представником відповідача до матеріалів справи долучено документи.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Пояснила, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були дружні довірливі стосунки, останній позичав гроші у позивача для ведення підприємницької діяльності, для чого приїздив до нього в м.Київ.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 заперечував проти позову в повному обсязі та вказував, що між ними дійсно були дружні стосунки. Наразі між ними виник спір та ОСОБА_5 вважає дії позивача шахрайством, з приводу чого він звернувся до правоохоронних органів. Ані 24.03.2016 р., ані в інший день договір позики між ними не укладався та відповідачем не підписувався, листів від позивача він не отримував, з ОСОБА_4 незнайомий та ніколи її не бачив. Дійсність договору позики та договору поруки ОСОБА_5 в порядку цивільного судочинства не оспорив.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Матеріали справи містять заяву відповідача про розгляд справи без її участі, в якій вона просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення (а.с. 39).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24.03.2016 р. між ОСОБА_2 як позикодавцем та ОСОБА_5 як позичальником, був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 9).

Як вбачається з умов Договору позики, позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у розмірі 3000000,00 грн., а позичальник зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Пунктом 2.5 Договору позики підтверджувалось, що позикодавець передав позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця гроші у розмірі 3000000,00 грн. на момент оформлення договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору, позики позика надавалась строком на 3 місяці, до 24.06.2016 р.

Також умовами договору була передбачена можливість повернення суми позики поетапно та достроково. Частковий та остаточний розрахунок між сторонами повинен був підтверджуватись кожен раз або заявою позикодавця про одержання.

На вимогу суду представник позивача надав суду для огляду оригінал вказаного договору позики.

Також судом встановлено, що у строк, встановлений Договором позики, та на час розгляду справи відповідач ОСОБА_5 позичені кошти позивачеві не повернув.

Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання грошового зобов'язання відповідач ОСОБА_5 та його представник суду не надали.

Також відповідачем ОСОБА_5 та його представником не надано суду належних та допустимих доказів того, що спірний договір позики ОСОБА_5 не підписувався.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість за договором позики від 24.03.2016 рокустаном на 31.07.2017 р. становить 3 566 465,60 грн., з яких:

- 3000000,00 грн. -основна заборгованість,

- 467342, 47 грн. - проценти за користування позикою, нараховані у розмірі облікової ставки НБУ, за період з 25.06.2016 р. по 31.07.2017 р.

- 99 123, 29 грн. - пеня, нарахована в розмірі 3% річних, за період з 25.06.2016 р. по 31.07.2017 р.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст.ст.610,612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти в такій саме сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що позичальник - відповідач ОСОБА_5 не виконав свого зобов'язання та не повернув позикодавцю - позивачеві ОСОБА_2 у строк до 24.06.2016 р. позику у розмірі 3000000,00 грн., суд стягує вказану заборгованість у розмірі 3000000,00 грн., а також проценти за користування позикою у розмірі 467342,47 грн., та неустойку (пеню) у розмірі 99 123,29 грн.

Також судом встановлено, що на забезпечення позичальником ОСОБА_5 взятих на себе зобовязань за договором позики від 24.03.2016 р., 24.03.2017 р. між ОСОБА_2 як кредитором та ОСОБА_4 як поручителем укладено договір поруки до договору позики від 24.03.2016 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 596, відповідно до умов якого поручитель зобовязалась відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником зобовязань, що випливають (та/або випливатимуть) з Договору позики .

Згідно п.3.1 Договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобовязання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розмір забезпеченого зобовязання, зазначеного в п. 4 договору.

Пунктом 4 Договору поруки, визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником, згідно основного договору у сумі, що дорівнює 1000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, в разі солідарного обовязку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і будь-кого з них окремо. При цьому, відповідно до абз.2 ч.2 ст. 543 ЦК України солідарні відповідачі залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання останнім свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення обов'язку боржника.

Договір поруки був узгоджений та підписаний сторонами відповідно до вимог діючого цивільного законодавства.

Враховуючи, що боржник - позичальник ОСОБА_5 взятих на себе зобовязань за договором позики від 24.03.2016 р. не виконав, суд стягує з ОСОБА_4 як з поручителя, зобовязання, забезпечене договором поруки від 24.03.2017 р., у розмірі 1000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи, що доказів недійсності договорів позики та поруки відповідачем не надані, розрахунок заборгованості не оспорений, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про їх задоволення в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме у звязку із задоволенням позовних вимог до відповідача ОСОБА_5, з нього на користь позивача стягуються понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 8000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 530, 611, 612, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 24.03.2016 року у розмірі 3000000,00 (три мільйони) гривень 00 копійок, проценти за користування позикою у розмірі 467342 (чотириста шістдесят сім тисяч триста сорок дві) грн.. 47 коп., неустойку (пеню) у розмірі 99 123 (девяносто девять тисяч сто двадцять три) грн. 29 коп., а всього стягнути 3 566 465 (три мільйони пятсот шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят пять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 24.03.2016 року у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) грн.. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Інформацію щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1;

Відповідач: ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач: ОСОБА_4 , паспорт серії МТ №205257, виданий Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 02.11.2011 року, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. кв. 59

Головуючий суддя: