У Х В А Л А

26 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 344/5665/13-ц

Провадження № 14-152звц18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

за участі секретаря Ільїних Ю.В.

розглянула заяву ОСОБА_3 про перегляд за виключними обставинами рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2014 року (суддя Ковалюк І. П.), ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області (судді Горблянський Я. Д., Беркій О. Ю., Пнівчук О. В.) від 25 березня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року (суддя Леванчук О. А.)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особах Прокуратури Івано-Франківської області, Управління внутрішніх справ в Івано-Франківській області, Державного казначейства України (Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області) про визнання незаконними ув'язнення, обвинувачення та дій правоохоронних органів і прокуратури в процесі розслідування кримінальної справи, відшкодування заподіяних матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив визнати незаконними: його ув'язнення в період із 03 квітня по 11 липня 2001 року; обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, дії правоохоронних органів з питань проведення несанкціонованого обшуку, вилучення майна, довготривалого неповернення вилучених коштів, документів, цінних паперів, а також застосувати сатисфакцію та відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 22 млн 500 тис. грн.; зобов'язати прокуратуру Івано-Франківської області та управління внутрішніх справ Івано-Франківської області через засоби масової інформації спростувати недостовірну інформацію та вибачитись; за рахунок коштів державного бюджету відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 1 млн 343 тис. 779 грн 50 коп., що складається з втраченої заробітної плати за час перебування у місцях позбавлення волі, компенсації за недоплачені суми за листками непрацездатності; недоплати пенсії за період з 01 січня 2004 року по 30 січня 2014 року, компенсації за облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, компенсації за неповернені та використані парфумерні вироби, втрачені та зіпсовані костюми, не отримане страхове відшкодування, знецінення коштів, три відсотки річних та втрачену вигоду; а також внести зміни в індивідуальні дані у Персоніфікованому обліку Пенсійного фонду України.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відносно нього розслідувалася кримінальна справа про обвинувачення за частиною другою статті 364, частиною другою статті 366 та частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України, його незаконно затримали та обрали щодо нього міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, де він перебував із 03 квітня по 11 липня 2011року. Оскільки в ході розгляду кримінальної справи всі обвинувачення з нього було знято, його визнали невинним, і призначали покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 грн, від сплати якого звільнили в зв'язку із минулістю строків, позивач вважає, що було порушено його право на свободу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року у відкритті касаційного провадження ОСОБА_3 відмовлено на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції чинній на час постановлення ухвали.

19 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме у зв'язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Європейського Суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ) від 18 січня 2018 року у справі «ОСОБА_3 та інші проти України»(заява № 43104/04 та ін.) (далі - Рішення) ухваленим за результатами розгляду його заяви, встановлено порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні зазначеної справи судом.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі за виключними обставинами.

У своїй заяві ОСОБА_3 просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2014 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2014 року і ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року та ухвалити нове рішення.

08 червня 2018 року до ВеликоїПалати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_3 на доповнення заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про перегляд судових рішень за виключними обставинами підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній мотивів.

Представник прокуратури Бузинська Г. М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_3, оскільки останній звертався до ЄСПЛ в іншій справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та прокурора, перевіривши наведені в заяві доводи, ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку, що провадження за виключними обставинами підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 423 ЦПК України підставою для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом.

Аналіз змісту наведеної норми права дає підстави для висновку, що встановлення міжнародною установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом у тому випадку, якщо встановлені ЄСПЛ порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) були допущені під час вирішення саме тієї справи, про перегляд рішення (рішень) у якій порушується питання.

18 січня 2018 року ЄСПЛ було ухвалено остаточне рішення у справі «ОСОБА_3 та інші проти України».

З матеріалів справи, про перегляд якої подано заяву, пояснень сторін у справі та змісту зазначеного рішення ЄСПЛ від 18 січня 2018 року убачається, що 25 листопада 2004 року ОСОБА_3 подав до Суду заяву (№ 43104/04) про порушення судами положень Конвенції при здійсненні кримінального провадження щодо нього та цивільного провадження проти держави Україна та різних її установ з вимогами про відшкодування шкоди, завданої під час кримінального провадження щодо ОСОБА_3 Рішенням суду першої інстанції від 26 грудня 2008 року у задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2009 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних про повернення коштів та особистих речей, які були вилучені під час особистого обшуку при затриманні 03 квітня 2001 року та зобов'язання повернути особисті речі, які були вилучені відповідно до протоколів обшуку від 21 березня 2001 року та стягнення матеріальної та моральної шкоди за вилучені речі скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Управління внутрішніх справ в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_3 3 тис. 750 грн матеріальної шкоди та 3 тис. 500 грн на відшкодування моральної шкоди; зобов'язано прокуратуру Івано-Франківської області повернути позивачу речі,що були вилучені в нього під час особистого обшуку при затриманні 03 квітня 2001 року. 17 лютого 2010 року Верховний Суд України рішення апеляційного суду залишив без змін.

У заяві ж про перегляд судових рішень за виключними обставинами, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, ОСОБА_3 просив переглянути рішення Івано-Франківського міського суду від 07 лютого 2014 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року у справі № 344/5665/13-ц, провадженння в якій було ініційоване заявником у вересні 2010 року.

Отже, Велика Палата Верховного Суду встановила, що судові рішення в цивільній справі № 344/5665/13-ц не були предметом розгляду в ЄСПЛ, що виключає встановлення ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов'язань під час вирішення національними судами зазначеної цивільної справи, а тому відсутні правові підстави для перегляду за виключними обставинами судових рішень у цивільній справі № 344/5665/13-ц.

Беручи до уваги наведене, ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судових рішень за виключними обставинами.

Керуючись статями 255, 258 - 261, 423 ЦПК України,Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2014 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особах Прокуратури Івано-Франківської області, Управління внутрішніх справ в Івано-Франківській області, Державного казначейства України (Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області) про визнання незаконними ув'язнення, обвинувачення та дій правоохоронних органів і прокуратури в процесі розслідування кримінальної справи, відшкодування заподіяних матеріальних та моральних збитків - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.С. Князєв Суддя-доповідач Н.П. Лященко
Судді: Н.О. Антонюк О.Б. Прокопенко
С.В. Бакуліна Л.І. Рогач
В.В. Британчук І.В. Саприкіна
Д.А. Гудима О.М. Ситнік
В.І. Данішевська О.С. Ткачук
О.С. Золотніков В.Ю. Уркевич
Л.М. Лобойко О.Г. Яновська