04.04.2018 Єдиний унікальний номер 205/125/18
Єдиний унікальний номер судової справи:205/125/2018
Номер провадження: 2/205/868/2018
04 квітня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -
ОСОБА_2 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1(далі Відповідач) про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 28.07.2011 року банк надав ОСОБА_1(далі - Відповідач) кредит у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості зав кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку діє картки. Однак, відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 30.11.2017 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 56 162 (пятдесят шість тисяч сто шістдесят дві) грн. 19 коп., де заборгованість за тілом кредиту 1 786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) грн. 19 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 47 298 (сорок сім тисяч двісті девяносто вісім) грн. 07 коп., заборгованість по пені та комісії 3 927 (три тисячі девятсот двадцять сім) грн. 35 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 650 (дві тисячі шістсот пятдесят) грн. 58 коп. - штраф (процентна складова).
Відповідачем у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк було подано відзив на позовну заяву, в якому такий учасник справи просила відмовити в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» через те, що позов поданий з пропуском строку позовної давності.
Позивач також надіслав суду відповідь на відзив у якому із посиланням на зміст Умов та правила надання банківських послуг, зазначають про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, наполягаючи на тому, що правовідносини сторін є дійсними, адже термін відповідного кредитного договору не сплив, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом розміру зобовязань Відповідача, а проценти за кредитом та пеня стягуються банком з такого учасника справи у межах строку позовної давності.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник Позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності.
Відповідач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» з посиланням на обставини, викладені у відзиві.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що від 28.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1був укладений Договір № б/н, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості зав кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку діє картки.
Судом також встановлено, що означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди Відповідача на надання відповідної платіжної картки та видачі Позивачем Відповідачу такої картки. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.
Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, Відповідач допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за нею, ОСОБА_1, станом на 30.11.2017 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 56 162 (пятдесят шість тисяч сто шістдесят дві) грн. 19 коп., де заборгованість за тілом кредиту 1 786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) грн. 19 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 47 298 (сорок сім тисяч двісті девяносто вісім) грн. 07 коп., заборгованість по пені та комісії 3 927 (три тисячі девятсот двадцять сім) грн. 35 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 650 (дві тисячі шістсот пятдесят) грн. 58 коп. - штраф (процентна складова).
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до норм статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
В даному випадку сторона Відповідача подала суду письмову заяву про застосування позовної давності.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом даної норми матеріального закону початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
В даному випадку умовами кредитного договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку. А відтак, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Аналогічна правова позиція висловлена у правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, відповідно до змісту якої у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Вирішуючи даний спір по суті, суд виходив із того, що останній платіж, спрямований на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, Відповідачем здійснено у червні 2013 року. Таким чином, наступний черговий платіж мав бути здійснений у липні 2013 року, а відтак, саме з липня 2013 року почався перебіг строку позовної давності. Підтверджено матеріалами справи, зокрема Розрахунком заборгованості, що саме із липня 2013 року позивач почав обраховувати таку заборгованість за відповідачем по справі.
Оскільки позов було подано до суду 09 січня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просила Відповідач, то суд доходить висновку про необхідність відмови в позові саме за пропуском строку позовної давності.
Доводи Позивача про те, що кошти за кредитним договором відповідачем повернуто не було, правовідносини сторін є дійсними, тому проценти за кредитом та пеня підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, є безпідставними, оскільки банк реалізував своє порушене право на захист лише у січні 2018 року, тобто поза межами строку позовної давності.
Окремо суд не може погодитись і з нарахованою сумою заборгованості за відповідачем на підставі Умов та правила надання банківських послуг. Адже такий документ не містить підпису Відповідача. Сторона Відповідача обставину ознайомлення з наданою суду Позивачем редакцією Умов та правил надання банківських послуг заперечувала. При цьому суд під час розгляду справи по суті не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг і що саме ці Умови мав на увазі Відповідач, підписуючи заяву. Аналогічна за своїм змістом правова позиція також висловлена Верховним Судом України у Постанові від 22 березня 2016 року за № 6-2320цс16.
Відтак, з огляду на наведене, суд доходить віиснвоку про відсутність парвових підстав для задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови від позову на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 610, 612, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 253, 256, 258, 259, 263, 265,267, 280 ЦПК України, суд,-
1.В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1про стягнення суми заборгованості за кредитним договором відмовити.
2.Судові витрати (сплачений судовий збір) покласти на позивача.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан