Провадження № 6/761/58/2018
У Х В А Л А

26 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Григоренко А.В.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс», ОСОБА_3, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі №2610/17417/2012 провадження №2/761/1466/2013 від 23.10.2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2013 року та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" суму боргу за кредитним договором в розмірі 3 036 465 грн. 54 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2014 року залишив без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року. 26.11.2015 року Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк «Сбербанк Росії» було змінено власне найменування на Публічне акціонерне товариство «Сбербанк». 03.10.2016 року ПАТ «Сбербанк» звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 29.05.2014 року. 11.10.2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2610/17417/2012 від 27.07.2015 року. 30.08.2017 року ПАТ «Сбербанк» повідомило заявника, що у нього заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №08-09-08/ФО від 19.09.2008 року у ПАТ «Сбербанк» відсутня у зв'язку з переуступленням права вимоги за договором №08-09-08/ФО та договором іпотеки. Доказів переуступлення права вимоги за його кредитними зобов'язаннями заявнику не надано. Тому заявник заявляє, що заборгованість перед банком відсутня, а відповідно виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню повністю.

У зв'язку з чим, заявник просить суд визнати виконавчий лист, який був виданий Шевченківським районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року у справі №2610/17417/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню повністю.

В судовому засіданні заявник, представник заявника вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, додатково зазначивши, що заборгованість перед банком відсутня, оскільки доказів переуступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями заявника не надано.

Заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс», ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, 26.06.2018 року від представника ПАТ «Сбербанк» надійшла заява, в якій повідомили, що 03 березня 2017 року було укладено з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР ПЛЮС» договір №28-2_93, відповідно до умов якого Банк відступив (передав), а фінансова компанія прийняла права грошової вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №08-09-08/00 від 19.09.2008 р. з усіма змінами і доповненнями до нього, який укладений між Банком та ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Крім того, 03 березня 2017 року було між ПАТ «СБЕРБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР ПЛЮС» укладено договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 19.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі №23559.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі №2610/17417/2012 провадження №2/761/1466/2013 від 23.10.2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2013 року та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" суму боргу за кредитним договором в розмірі 3 036 465 грн. 54 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.07.2014 року виправлено описки в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2014 року залишено без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року.

27.07.2015 року видано виконавчий лист у даній справі.

11.10.2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозовою Анастасією Ігорівною було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2610/17417/2012 від 27.07.2015 року.

03 березня 2017 року було укладено між ПАТ «СБЕРБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР ПЛЮС» договір №28-2_93, відповідно до умов якого Банк відступив (передав), а фінансова компанія прийняла права грошової вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №08-09-08/00 від 19.09.2008 р. з усіма змінами і доповненнями до нього, який укладений між Банком та ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Крім того, 03 березня 2017 року було між ПАТ «СБЕРБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР ПЛЮС» укладено договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 19.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі №23559.

Заявник звертає увагу на те, що відповідно довідки ПАТ «Сбербанк» від 30.08.2017 року його повідомлено, про те, що у ОСОБА_1 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №08-09-08/ФО від 19.09.2008 року у ПАТ «Сбербанк» відсутня у зв'язку з переуступленням права вимоги за договором №08-09-08/ФО від 19.09.2008 року та договором іпотеки, що, вважає, є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, проте, суд не вважає це підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки відбулося переуступлення права вимоги за договором №08-09-08/ФО від 19.09.2008 року, але не погашення заборгованості, тому заявника не звільнено від обов'язку повернути борг.

Аналізуючи досліджені докази суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

До самої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, також, не додано жодних конкретних правових доказів, які б свідчили про виконання боржником виконавчого документа та давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, суд не бере до уваги посилання заявника на те, що заборгованості перед банком немає відповідно довідки ПАТ «Сбербанк» від 30.08.2017 року, оскільки, це не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так як вбачається із цієї ж довідки та матеріалів справи, що відбулося переуступлення права вимоги за договором №08-09-08/ФО від 19.09.2008 року, але не погашення заборгованості, тому заявника не звільнено від обов'язку повернути борг, тому суд дійшов висновку, що заборгованість по кредитному договору не погашена, виконавчий лист не виконаний в повному обсязі, а тому заява не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 12, 76-81, 353-354, 432 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні вимог заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс», ОСОБА_3, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 06.07.2018 року.

Суддя