Справа № 522/7426/18
Провадження № 2/522/6259/18
28 вересня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.
за участю секретаря Скибінської Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Міський комерційний банк» в особі філії про виплату неустойки (пені) за неповернення суми депозиту в договірний строк та невидачу 3% річних та індексу інфляції,-
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» в особі філії, по якому просив:
Відповідач не виконав договірні зобовязання і вже по другому депозитному договору перестав видавати гроші з пенсійного депозитного рахунку. Як наслідок 05.09.2014 року вклад не був повернутий.
Позивач вважає, що загальна сума заборгованості відповідача перед ним по обом депозитам станом на 30.03.2015 року склала 224124 гривень 54 коп. ОСОБА_2 не виконує свої зобовязання в добровільному порядку, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.08.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 2009-0005123- Ф/11/-Р з паралельним відкриттям карткового рахунку на яку позивачу перераховувалась пенсія, що в подальшому поповнила його депозитний рахунок на 40 000,00 грн.
Особливість цього договору депозиту в тому, що нарахування відсотків, що визначався нарахуванням облікової ставкою НБУ на те, що вкладник по карті повинен був забрати, як відсоток за користування депозитним рахунком. Однак, починаючи з 01.01.2014 року, банк зупинив видачу грошей.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, регіонального представництва НБУ в м. Одеса, але жодної допомоги він не отримав.
Як встановлено судом, відповідач не виконав договірні зобовязання по другому депозитному договору та припинив видавати гроші з пенсійного депозитного рахунку. Як наслідок, 05.09.2014 року вклад не був повернутий.
Різке збільшення індексу інфляції спонукало відповідача (БАНК) 30.03.2015 року виплатити частину боргу.
Таким чином, станом на 30.03.2015 року загальна заборгованість склала:
1. Вклад пенсійного фонду - 41 305 грн. 50 коп.
- Індекс інфляції - 20 737 грн. 29 коп.
- 3 % річних - 1541 грн. 32 коп.
2. Вклад депозиту - 96 357 грн. 92 коп.
- Індекс інфляції 31 828 грн. 19 коп.
- 3 % річних 1 631 грн. 48 коп.
Всього: 147159 грн. 21 коп.
Усього борг банку на 30.03.2015 року склав -223121 грн. 39 коп.
Виплачено банком 30.03.2015 року - 137459 грн. 80 коп.
Залишок боргу після 30.03.2015 року на якій продовжується нарахування пені станом на 01.02.2018 року склала 224124 грн. 54 коп..
Відповідно до ч. 5 с. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день і кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).
Всього - 147159,21 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості по обом депозитам станом на 30.03.2015 року склала 224124 грн. 54 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу депозиту одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.
Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ч. 2 ст. 1058 ЦК України), що виключає можливість відступлень в договорі від умов про розмір процентів та від інших умов, які встановлені банком, оскільки умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за договорами не виконує.
Таким чином з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми зобов'язання як це передбачено положенням ст. 625 ЦК України. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, але незважаючи на це відповідач не виконує свої зобов'язання відмовляється видати вклад, що суперечить чинному законодавству України.
Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач, як вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежність надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 81 ЦПК Українипередбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України; суд,-
Позов задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Приморський районний суд м. Одеси.
Суддя: А. Ю. Бойчук