Справа № 750/6363/16-ц Провадження № 22-ц/795/922/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Вінгаль В. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання - судді ВІНГАЛЬ В.М.,

суддів: КУЗЮРИ Л.В., ОНИЩЕНКО О.І.

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

прізвище судді: Логвіна Т.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

УСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив усунути перешкоди у користуванні квартирою №14 по просп. Миру 42 в м. Чернігові шляхом зобов'язання відповідача повернути квартиру АДРЕСА_1 у стан відповідно до проекту забудови будинку та привести несучі конструкції житлового будинку у придатний до використання стан, а саме: закласти цеглою проріз, привівши його у початковий стан відповідно до первісної проектної документації, виконаний у внутрішній капітальній стіні будинку; закласти цеглою дверний проріз, привівши його у початковий стан відповідно до первісної проектної документації, виконаний у зовнішній стіні будинку 42 по просп. Миру 42 в м. Чернігові, зі сторони двору; закласти цеглою дверний проріз, привівши його у початковий стан відповідно до первісної проектної документації, виконаний у зовнішній стіні будинку 42 по просп. Миру 42 в м. Чернігові, з фасадної сторони, що виходить на пр. Миру.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем здійснено переобладнання та перепланування квартири №12, що знаходиться поверхом нижче квартири позивача, та внаслідок проведення таких будівельних робіт у квартирі позивача сталися пошкодження та деформації, чим йому завдано матеріальної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном задоволено частково.

Скасовано заходи забезпечення позову, що накладені ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 липня 2016 року та ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 29 серпня 2017 року, а саме:

- скасовано заборону органам державної реєстрації прав, зокрема Управлінню адміністративних послуг Чернігівської міської ради, нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією приміщення квартири АДРЕСА_2, з подальшою видачею документів, що підтверджують вчинення таких дій, та арешт на зазначену квартиру;

- скасовано заборону ОСОБА_3 проводити будівельні роботи по переплануванню приміщення квартири АДРЕСА_2, яке переведено з житлового фонду до нежитлового.

В іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що актом від 24.06.2014 року, висновком експерта №ЧК-21 від 17.02.2016 року, висновком ПП «Семидар» від 28.12.2015 року доведено, що наявний причинно-наслідковий звязок між будівельними роботами у кв.12 та пошкодженнями, що виникли у кв.14, які в подальшому можуть лише збільшуватися. Крім того, ненадання доступу до перекриття плит з боку ОСОБА_3 лише підтверджує факт недотримання норм та проекту по переплануванню кв.12, що може призвести до руйнування несучих конструкцій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника відповідача відмовити повністю, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За доводами апеляційної скарги, не можна було вирішувати питання про зняття заходів забезпечення позову до перегляду апеляційним судом рішення районного суду від 03 травня 2018 року та суд відступив від процесуальних норм, зокрема, ч.4 ст.158 ЦПК України, яка передбачає постановлення ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено причинно-наслідкового зв'язку між пошкодженнями в квартирі №14 та проведенням будівельних робіт з реконструкції суміжної квартири АДРЕСА_3, а відповідачем підтверджено, що будівельні роботи у нежитловому приміщенні, що йому належить, виконані у відповідності до розробленої проектної документації.

Ухвалюючи додаткове рішення про часткове скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалюючи рішення від 03 травня 2018 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном не вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд з наступних підстав.

Судом у справі встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_2Г.(т.1, а.с.7).

Відповідно до Акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №358 від 01.10.2015 року , складеним інспекторами управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Чернігівській області встановлено, що будівельні роботи по реконструкції нежитлового приміщення (квартири №12), власником якої є відповідач ОСОБА_3, для улаштування магазину непродовольчих товарів з окремим входом по проспекту Миру,42 в м.Чернігові, проводяться відповідно до розробленої проектної документації.

Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради 06.10.2014 року було видано відповідачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по проспекту Миру,42 (квартира №12), м.Чернігів на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 06.10.2014 року №285, а також Управлінням ДАБІ в Чернігівській області зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до листа Державної архітектурно будівельної інспекції у Чернігівській області від 10.03.2016 року - посадовими особами Управління проведено перевірку з виїздом на місце АДРЕСА_5.

За результатами перевірки встановлено, що проектна документація розроблена Приватним підприємством «Ардіка» під керівництвом головного архітектора проекту ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат архітектора серії АР №000554) та затверджена замовником від 05.08.2015 року; будівельні роботи на об'єкті виконує Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 на підставі договору підряду від 17.08.2015 року №16; відповідальним виконавцем робіт на об'єкті призначено ОСОБА_6 на підставі наказу ФОП ОСОБА_6 від 17.08.2015 року №13/08; будівельні роботи на зазначеному об'єкті будівництва на момент проведення перевірки -виконані у відповідності до розробленої проектної документації.

Під час проведення перевірки оглянуті акти на закриття прихованих робіт, які відповідають вимогам державних будівельних норм.

Проектно-кошторисна документація була виготовлена організацією, що має всі необхідні дозвільні документи, відповідно до діючого законодавства в сфері будівництва.

Ремонтні роботи проводились кваліфікованими фахівцями відповідно ДБН чинних в даний час в Україні та розробленої проектної документації.

25.03.2016 року відповідачем отримано технічний паспорт на нежитлове приміщення магазин непродовольчих товарів по проспекту Миру, 42 в м.Чернігові, який підтверджує 100% готовність даного приміщення до експлуатації.

Станом на 08.06.2017 року відповідно до даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, внесені дані про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності на даний обєкт будівництва, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації обєкта від 08.06.2017 року.

12 грудня 2017 року у даній справі експертами ОСОБА_7, ОСОБА_8 проведена комісійна судова будівельно-технічна експертиза №03-05/17 (а.с.152-197 т.2). Вказаним висновком встановлено, що в квартирі АДРЕСА_6 мали місце наступні пошкодження: житлова кімната «8»: декілька волосяних тріщин загальною довжиною біля 2,0 м в оздоблювальному шарі стелі, що проходять в поперечному напрямі відносно довжини кімнати; кухня «5»: в оздобленні стелі осередок з кругових тріщин з відшаруванням та випучуванням штукатурки, що локалізувалися приблизно на 0,25 м2 площі стелі; балкон: численні похилі тріщини в оздоблювальному шарі штукатурки довжиною на декілька рядів кладки в зовнішній стіні житлового будинку в зоні, що розташована між підлогою та віконним блоком з шириною розкриття до 5,0 мм. Спостерігаються тріщини у швах покриття з керамічної плитки з розкриттям до 2 мм, якою оздоблено нижній укіс віконного прорізу. Горизонтальні волосяні тріщини на зовнішньому відкосі біля балконного дверного блоку довжиною 20 см. Крім того, аналізуючи пошкодження, які можна дослідити візуально, експерти вважають, що можливо, на ділянці зовнішньої стіни, що розташована на балконі під віконним прорізом також має місце скол цегляної кладки. Під час проведення додаткового обстеження 06.09.2017р. в квартирі АДРЕСА_7 експертами були виявлені ознаки виконаних ремонтних робіт (вказані вище тріщини в оздоблювальному шарі стелі були ліквідовані).

Вартість відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_6 в зв'язку з виявленими на дату 06.06.2017 року пошкодженнями становить 4688 грн.

Оскільки на жодному з проведених експертами обстежень доступ до поверхонь плит перекриття, що знаходяться під підвісною стелею, та конструкцій арки, виконаної у внутрішній капітальній стіні, що розташовані під обшивкою з гіпсокартону в квартирі АДРЕСА_8, та до плит перекриття між другим та третім поверхами, що знаходяться під шарами штукатурки та шпаклівки (в районі розташування тріщин) в квартирі АДРЕСА_6 наданий не був, в матеріалах справи відсутня довідка (акт) про технічний стан конструкцій елементів квартири №14 до початку виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_9, відповідність виконання робіт з влаштування арочного прорізу в квартирі АДРЕСА_8 проектній документації не визначена, встановити причинно-наслідковий зв'язок між пошкодженнями, виявленими в квартирі №14 та проведенням будівельних робіт з реконструкції суміжної квартири АДРЕСА_3 не видається за можливе.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на вищенаведені норми, оцінивши обставини справи та висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи №03-05/17 від 12 грудня 2017 року апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено причинно-наслідкового зв'язку між пошкодженнями в квартирі №14 та проведенням будівельних робіт з реконструкції суміжної квартири АДРЕСА_10. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем будівельні роботи у нежитловому приміщенні, що йому належить, проведено у відповідності до розробленої проектної документації, акти на закриття прихованих робіт відповідають вимогам державних будівельних норм. Відсутня довідка (акт) про технічний стан конструкцій елементів квартири №14 до початку виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_9.

Складений судовим експертом ОСОБА_9 висновок №ЧК-21 від 17 лютого 2016 року був виготовлений на запит адвоката позивача - ОСОБА_10, без огляду приміщення ОСОБА_3 та на підставі копії технічного паспорту на АДРЕСА_11, викопіювання з інвентаризаційної справи на житловий будинок по просп. Миру,42 в м. Чернігові, тобто без дослідження будівельної документації та робочому проекту ОСОБА_3 При цьому, в експертному висновку не міститься посилання за обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому даний висновок вірно не враховано судом першої інстанції.

Оцінюючи висновок ПП «Семидар» від 28.12.2015 року, апеляційний суд вважає такий висновок неналежним доказом заявлених вимог, оскільки зазначений висновок виготовлений на запит адвоката позивача - ОСОБА_10, без огляду приміщення ОСОБА_3 та без посилання про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Посилання скаржника на те, що ненадання доступу до перекриття плит з боку ОСОБА_3 лише підтверджує факт недотримання норм та проекту по переплануванню кв.12, що призвело до руйнування несучих конструкцій є припущенням, оскільки не підтверджується висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи №03-05/17 від 12 грудня 2017 року, який є належним та допустимим доказом. В той час як матеріалами справи підтверджено, що будівельні роботи у нежитловому приміщенні відповідача проведені у відповідності до проектної документації та відповідно до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Апеляційний суд також погоджується з додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року про часткове скасування заходів забезпечення позову з тих підстав, що ухвалюючи рішення суду від 03 травня 2018 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном суд у своєму рішенні не вирішив питання щодо скасування заходів забезпечення позову.

Доводи скаржника про те, що не можна було вирішувати питання про зняття заходів забезпечення позову до перегляду апеляційним судом рішення районного суду від 03 травня 2018 року спростовується положенням ч.9 ст.158 ЦПК України, за якою у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Посилання скаржника на порушення судом процесуальних норм, зокрема, ч.4 ст.158 ЦПК України є помилковим, оскільки районний суд ухвалив додаткове рішення на підставі п.8 ч.1 ст.264, 270 ЦПК України через те, що не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення від 03 травня 2018 року та додаткове рішення від 01 червня 2018 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 заявив клопотання про стягнення з позивача документально підтверджених понесених судових витрат.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_3 надавалась адвокатом ОСОБА_4 відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 19.09.2017 року (а.с.205 т.2), за надання якої, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.07.2018 року, ОСОБА_3 сплатив 4000 грн., що відповідно до розрахунку складається з: 1 год. Консультація з приводу спірних правовідносин у справі 800 грн., 1 год.; аналіз апеляційної скарги ОСОБА_2 з додатками 800 грн.; 1 год. складення відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 800 грн.; 2 год. участь у судовому засіданні апеляційного суду 800 грн. (а.с.49,50 т.3).

Понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню у розмірі 4000 грн., які належить стягнути з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Голова судового засідання:Судді:

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2018 року.