Справа № 128/2002/18

РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису від 13 червня 2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5576 таким, що не підлягає виконанню, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 13 червня 2017р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, у відповідності до якого було стягнуто з нього грошові кошти у сумі 1 707 863, 44 грн., як борг за кредитним договором № VIW3AK08140145 від 29.02.2008 року, укладеним між ним та АТ КБ «Приват Банк». Сума заборгованості згідно виконавчого напису складається з: 12 930,66 дол. США основна сума боргу, 4 111,62 дол. США відсотки, 819,24 дол. США комісія, 43 511,63 дол. США пеня., що всього становить 64 441 дол. США 81 цент.

12.10.2017р. старшим державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим написом.

Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з огляду на таке.

Виконавчий напис був вчинений на підставі кредитно-заставного договору від 29.02.2008р. У відповідності до пункту 17.1. за цим ОСОБА_3 надає кредит на таких базових умовах, загальний розмір кредиту 18 867,93 дол. США, кінцева дата погашення кредиту 27.02.2015р.

Як вбачається із розрахунків, наданих відповідачем, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було стягнуто пеню за період, починаючи із 24.12.2008р. по 11.05.2017р., тобто за 9 років та 2 місяці, що вбачається із самого виконавчого напису.

За змістом підпункту 14.11. Кредитного договору, сторони встановлюють строки позовної даності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відтак, відповідач не мав права стягувати пеню за вказаний період, оскільки за вказаними вимогами пропущений строк позовної давності і відповідно розрахунок пені, повинен був бути проведений за останніх 5 років, а не 9 років, як це було зроблено відповідачем.

Разом з тим, Банком поміж іншого було пропущено строк позовної давності за черговими платежами згідно кредитного договору, що вбачається з наступного.

У відповідності до графіку погашення кредиту (додаток № 1 до ОСОБА_3), він був зобов'язаний сплачувати чергові платежі по тілу кредиту в строк до 28 числа кожного місяця, відтак строк позовної давності щодо погашення кожного чергового платежу сплив у наступні строки:

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 квітня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 204,80, сплив 5-річного строку позовної давності 28 квітня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 травня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 211,35, сплив 5-річного строку позовної давності 28 травня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 червня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 209,32, сплив 5-річного строку позовної давності 28 червня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 липня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 215,76, сплив 5-річного строку позовної давності 28 липня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 серпня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 213,92, сплив 5-річного строку позовної давності 28 серпня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 вересня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 216,25, сплив 5-річного строку позовної давності 28 вересня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 жовтня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 222,53, сплив 5-річного строку позовної давності 28 жовтня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 листопада 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 221, сплив 5-річного строку позовної давності 28 листопада 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 грудня 2011 року, сума простроченого платежу в дол. США 227,17, сплив 5-річного строку позовної давності 28 грудня 2016 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 січня 2012 року, сума простроченого платежу в дол. США 225,85, сплив 5-річного строку позовної давності 28 січня 2017 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 лютого 2012 року, сума простроченого платежу в дол. США 228,31, сплив 5-річного строку позовної давності 28 лютого 2017 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 березня 2012 року, сума простроченого платежу в дол. США 237,86, сплив 5-річного строку позовної давності 28 березня 2017 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 квітня 2012 року, сума простроченого платежу в дол. США 233,34, сплив 5-річного строку позовної давності 28 квітня 2017 року;

кінцевий термін погашення згідно графіку 28 травня 2012 року, сума простроченого платежу в дол. США 239,25, сплив 5-річного строку позовної давності 28 травня 2017 року, всього 3 106,71.

Враховуючи те, що строк позовної давності щодо чергових платежів за період з 28 квітня 2011р. по 28 травня 2012р. сплив, то відсотки та комісія також неправомірно були нараховані. Яквбачається із розрахунку, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було взято у розрахунок комісію за період з квітня 2010р. по травень 2012р. на загальну суму 557,13 дол. США та відсотки за період з березня 2010р. по травень 2012р. на загальну суму 2757,47 дол. США, хоча за вказаними вимогами, також сплив 5-ти річний строк позовної давності, а відтак нотаріус не мав права стягувати вказані суми за вимогами, за якими строк давності минув.

Також позивач зазначає, що йому не зрозуміло чим керувався ОСОБА_3 при нарахуванні штрафу у розмірі 3 068,66 дол. США та на підставі якого пункту ОСОБА_3, даний штраф був розрахований, відтак, на думку позивача, даний штраф також не повинен був братися до розрахунку, оскільки жодних правових підстав застосування штрафу, саме у такому розмірі у Банку не було.

З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо вимог за якими строк позовної давності був пропущений, та до розрахунку було неправомірно включено штраф у розмірі 3 068,66 дол. США; пеню у розмірі 43 511,63 дол. США, комісію у розмірі 557,13 дол. США, відсотки на загальну суму 2757,47 дол. США., строкові платежі по тілу кредиту на загальну суму 3317,80 дол. США, що в загальному становить, 53 212, 69 дол. США.

Крім того, позивач вважає, що відповідач набув право дострокового стягнення боргу ще 28 травня 2011р., що обґрунтовується таким.

Згідно пункту 12.1. Кредитного договору, подія дефолту. Для цілей ОСОБА_3 Подією дефолту вважається будь-яка з наступних подій:

а) затримання сплати Позичальником часини наданого Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

За змістом підпункту 12.2.6., якщо Позичальник не усунув Подію Дефолту, Позичальник зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди,проценти за користування Кредитом, виконати усі інші грошові зобов'язання за ОСОБА_3 у повному обсязі ...

Аналогічне положення передбачено підпунктом 6.2.8., за яким Позичальник зобов'язаний у випадку настання події Дефолту достроково виконати усі грошові зобов'язання за ОСОБА_3 перед Банком у повному обсязі.

Як вбачається із розрахунку відповідача, починаючи із 28.05.2011р. він прострочив сплату чергового платежу на один календарний місяць, а відтак саме з цієї дати в розумінні підпункту а) пункту 12.1. Кредитного договору, настала подія Дефолту, та відповідач набув право вимоги до нього на усю суму заборгованості.

Сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів, відтак починаючи із 28 травня 2011р., ОСОБА_3 набув права дострокового стягнення усієї суми боргу і повинен був звернутись до суду, чи вчинити виконавчий напис протягом 5 років, починаючи із 28 травня 2011р., тобто до 28 травня 2016р., проте всупереч вказаному виконавчий напис був вчинений 13 червня 2017р. із пропуском строку позовної давності.

Підсумовуючи, позивач вважає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, узв'язку зі спливом строку давності щодо тіла кредиту і як наслідок відсотків, пені, комісії, штрафу тощо.

Також позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріусом не було враховано, що з нього було стягнуто заборгованість у судовому порядку, а відтак нотаріус не мав право стягувати один і той же борг двічі.

У відповідності до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2011р. ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судом було встановлено, що заборгованість відповідача станом 14.09.2010р. становить еквівалент 14 032,42 доларів США, проте при вчиненні виконавчого напису, ні Банком ні нотаріусом, не було враховано вказане рішення суду.

Згідно Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на зазначене, умовою вчинення виконавчого напису, є безспірність заборгованості, проте як наголошувалось вище, рішенням суду із ОСОБА_1 було стягнуто еквівалент 14 032, 42 доларів США, а відтак вчиняючи виконавчий напис нотаріус фактично стягнув борг у подвійному розмірі без жодних на те правових підстав, оскільки вимоги про стягнення двічі основної суми боргу є очевидно неправомірними. Більше того, згідно того ж рішення суду, станом 14.09.2010р. було стягнуто суму основного боргу в еквіваленті 12 492,18 дол. США, та згідно оспорюваного виконавчого напису було стягнуто еквівалент 12 930,66 дол. США, тобто в загальному було стягнуто еквівалент 25 422,84 дол. США (тіло кредиту згідно рішення суду та виконавчого напису), при умові, що тіло кредиту становить 18 867,93 дол. США, відтак з чого виходив банк, роблячи розрахунки та збільшуючи фактично тіло кредиту, яке є не змінною частиною боргу, позивачу не зрозуміло.

За вказаних обставин позивач просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 13 червня 2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5576, таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання учасники справи не зявились.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача, при цьому зазначив, що позивач позовну заяву підтримує та просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача за довіреністю ОСОБА_5, в якій він просить провести підготовче засідання без його участі. Заяв про розгляд справи по суті без його участі або про відкладення розгляду справи представником Банку до суду не подано. Відзив на позовну заяву в запропонований судом строк відповідачем до суду також не подано.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 також попередньо надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, до якої долучила письмові пояснення, в яких просила в задоволенні позову відмовити. В поясненнях зазначає, що позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед Банком є спірним, але не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.Такою підставою може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший його розмір.Таким чином, тільки один той факт, що позивач не заперечує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові. В звязку з вказаними обставинами, просить в задоволенні позову відмовити.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року між Приватбанком та гр. ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № VIW3AK08140145, за яким ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 18 867,93 дол. США, а Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов ОСОБА_3. Предметом застави за даним договором є автомобіль марки Chery TIGGO TII 2008 року, д.н.з. НОМЕР_1, який на праві власності належить позичальнику. Кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Період сплати було встановлено з 24 по 28 число кожного місяця. Визначено кінцеву дату повернення кредиту 27 лютого 2015 року, що підтверджується ксерокопією вказаного договору та ксерокопією додатку до нього (а.с. 11-17, 18).

13 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5576, у відповідності до якого було стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 707 863, 44 грн., як борг за кредитним договором № VIW3AK08140145 від 29.02.2008 року, укладеним між ним та АТ КБ «ПриватБанк». Сума заборгованості згідно виконавчого напису складається з: 12 930,66 дол. США основна сума боргу; 4 111,62 дол. США відсотки, 819,24 дол. США комісія, 43 511,63 дол. США пеня, 3 068,66 дол. США штраф, що всього становить 64 441 дол. США 81 цент. Зазначено також, строк, за який проводиться стягнення девять років два місяці дванадцять днів, а саме з 29.02.2008 року по 11.05.2017 року, що підтверджується ксерокопією вказаного виконавчого напису (а.с. 9).

12 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_6 на підставі виконавчого напису № 5576, виданого 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_2, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54889993 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за кредитним договором № VIW3AK08140145 від 29 лютого 2008 року, що підтверджується ксерокопією вказаної постанови (а.с. 19). Також державним виконавцем в даному ВП було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується її ксерокопією (а.с. 28).

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2011 року по справі № 2-2473/11 позов Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1, крім іншого, заборгованість за кредитним договором № VIW3AD40316167 від 27 листопада 2008 року у розмірі 110771,17 грн., судові витрати в розмірі 500,00 грн., а всього 111271,17 грн., що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 20-21).

Суд вважає, що зазначене судове рішення не стосується судового спору, оскільки предметом розгляду у справі № 2-2473/11 був кредитний договір № VIW3AD40316167 від 27 листопада 2008 року, який є відмінним від кредитного договору № VIW3AK08140145 від 29 лютого 2008 року, який є предметом розгляду у даній справі.

Так, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу розміру заборгованості за указаним кредитним договором.

Так, стаття 1050 ЦК України встановлює наслідки порушення договору позичальником.

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно ст. 18 ЦК України та ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису - це захист нотаріусом цивільних прав кредитора за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України |шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.

При цьому, при визначенні питання щодо законності виникнення права на вчинення нотаріального напису грунтується на підтвердженні на підтвердженні факту існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу. Саме наявність вищевказаних правовідносин слугує підставою для вчинення виконавчих написів, підтвердження чого надаються саме кредитором.

У відповідності до нормативних положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» є визначеним вичерпний перелік документів, які обумовлюють можливість вчинення виконавчого напису, якими є оригінал кредитного договору та виписка по рахунку боржника, які у даному випадку були надані нотаріусу відповідачем разом із відповідною заявою.

Саме вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, передбачених відповідним Переліком і є підтвердженням заборгованості за кредитним договором або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Шляхом вчинення виконавчого напису нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Право кредитора на стягнення грошових сум є суду підтвердженим і доказ зворотнього суду не поданий.

Порушення вимог закону щодо вчинення нотаріального написуз підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису судом не встановлено.

Щодо підстави неправомірності вимог стягувача-кредитора, виходячи з невірності визначення розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами, суд враховує, що згідно підпунктів 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Строки передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав, в той час, як згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись саме до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Таким чином, згадані вище строки обчислюються не за правилами обчислення строків позовної давності, а за правилами, викладеними в ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В даному випадку терміном, з якого має обчислюватися згаданий вище строк, є дата направлення боржнику вимоги про усунення порушень, виходячи з наступного.

Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони мають здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору.

В даному випадку, в кредитному договорі не передбачений строк його дії, тобто він укладений на невизначений час і є триваючим. Отже, сторони мають здійснити свої права та обов'язки за згаданим вище договором в будь-який час. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, в разі, якщо договір, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, був укладений на невизначений строк та є триваючим, оскільки обовязок повернути кредитну заборгованість позивачем не виконаний, в кредитора виникає право вимагати виконання обов'язків боржника, передбачених договором, в тому числі - й право на примусове стягнення боргу у будь який час та це право виникає в нього кожного наступного дня протягом дії договору.

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 29.02.2008р. її було направлено боржнику 06.06.2017р. (а.с.70-72).

Вказаний доказ був отриманий нотаріусом від відповідача та є наявним у нотаріальній справі з приводу вчинення нотаріального напису.

Отже, в разі визначення у відповідному договорі строку його дії, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у підпунктах 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку з моменту закінчення строку дії договору.

При цьому питання щодо застосування строку позовної давності щодо окремих частин кредитного зобовязання в судовому порядку не вирішувалося, предметом окремого судового спору, з постановленням судового рішення не було, а отже підстав для застосування даних положень нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не вбачається.

Таким чином, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису дії нотаріуса були правомірними та ґрунтувалися на вимогах закону, в звязку з чим позов є не доведеним та таким, що до задоволення не підлягає.

В звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року № 296/5, ст.ст.598,610,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 256, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису від 13 червня 2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5576 таким, що не підлягає виконанню та стягненні судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А. Ганкіна