АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2018 року

місто Київ

справа № 754/4836/17

провадження №22-ц/796/4837/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.

за участю секретаря - Осінчук Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва в складі судді Панченко О.М. від 18 квітня 2018 року у справі про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації та виділення частки майна в натурі,-

встановив:

У квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації та виділення частки майна в натурі.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.12.1995 року. У шлюбі, 03.04.2008 року ними була придбана 1/2 частина верхового житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_3. Загальна вартість 1/2 частини цього будинку на той час складала 32 830,00 грн. Будинок розташований на земельній ділянці, що була придбана разом з будинком.

З 2008 по 2010 роки ними було здійснено будівництво фактично нового будинку, що може бути підтверджено технічними паспортами будинку, фотографіями будинку станом на 2008 рік та 2010 рік після реконструкції, показами свідків.

Будівництво здійснювалося за рахунок його особистих та запозичених у третьої особи коштів, які й досі не повернуті. Вартість відновленого будинку істотно збільшилася. До будинку були підведені мережі електро- та водопостачання, після реконструкції встановлено сантехнічне та водо нагрівне обладнання, кухонне обладнання, вікна, двері, настелена підлога, облицьовані стіни.

Крім того, вказував на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі, 19.11.1999 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною контрою № 21, реєстровий номер 3-3880, була придбана в рівних частках (по 1/3) квартира АДРЕСА_1. Інша 1/3 частка належить доньці - ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що згоди з відповідачкою щодо поділу спільного майна подружжя вони не дійшли, просив суд, визнати 1/2 частину будинку АДРЕСА_3 - спільним сумісним майном подружжя, виділити ОСОБА_2 1/2 частину будинку АДРЕСА_3, припинивши право власності ОСОБА_1 на неї, стягнути з ОСОБА_2 вартість 1/4 частини будинку АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1 в якості грошової компенсації за належну йому частку спільного майна подружжя, стягнути з ОСОБА_2 1/2 частину коштів позичених ОСОБА_1 за борговими зобов'язаннями перед ОСОБА_4, які були витрачені на будівництво будинку АДРЕСА_3 у сумі 454 650,00 грн., виділити ОСОБА_1 в натурі кімнату розміром 15,1 кв.м., а ОСОБА_2 - кімнату розміром 16,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, залишивши місця загального користування в спільному користуванні сторін.

16.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт шляхом заборони відчуження 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який належить ОСОБА_2, розташованого в АДРЕСА_3, посилаючись на те, що відповідачка має намір продати будинок, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт шляхом заборони на відчуження 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який належить ОСОБА_2, розташованого в АДРЕСА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про забезпечення позову, посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд першої інстанції залишив поза увагою невідповідність заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову вимогам п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки в вона не містить ціни позову, про забезпечення якого просить позивач, не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також не містить обґрунтування щодо істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Вказувала на те, що суд не урахував, що 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_3, була набута нею на підставі договору дарування, а тому суд мав відмовити позивачу в задоволенні його вимог про накладення арешту на цю частину будинку.

Вважала, що оскільки в позовних вимогах ОСОБА_1 просив суд лише грошову компенсацію, а також враховуючи наявність у неї іншого майна на яке може бути звернене стягнення для виконання рішення суду, висновок суду щодо повідомлення обставин, які дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий позов буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим, є необґрунтованим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви ОСОБА_1 убачаться, що предметом судового розгляду є, зокрема, визнання 1/2 частини житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, оскільки у період шлюбу ними було здійснено будівництво фактично нового будинку, а також стягнення грошової компенсації за частку майна.

Ураховуючи, що 1/2 частина житлового будинку може бути відчужена відповідачем, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що ухвала суду про забезпечення позову у спосіб накладення арешту шляхом заборони на відчуження 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_3, є законною та обґрунтованою.

Вжиті судом заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер - до вирішення спору по суті, і окрім обмеження права на розпорядження нерухомим майном не перешкоджають відповідачеві володіти та користуватися його власністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 18.04.2018 р. постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 381, 383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий С.В. Кулікова

Судді О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко