Провадження № 2/761/1460/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 мотивуючи наступним. 12 березня 2016 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_3. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_4. Син проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги з червня 2017 року не надає на утримання спільної дитини та не цікавить станом її розвитку. Зазначає, що малолітній син хворіє, що потребує значних зусиль та додаткових фінансових витрат. Оскільки, відповідач офіційно працює та має офіційний дохід тому має змогу сплачувати аліменти. Тому, просить стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх доходів до повноліття дитини. Крім того, вказує, що оскільки дитині не виповнилось три роки, позивач не має змоги працевлаштуватись. Також просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частини від всіх доходів до досягнення сином трирічного віку.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 13 березня 2018 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк, від відповідача надійшов відзив на позов в якому ОСОБА_2 зазначає, що з позовними вимогами частково не згоден, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі, який просить стягнути позивач на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відзив мотивований тим, що він дійсно офіційно працевлаштований та є військовослужбовцем Національної гвардії України, розмір грошового забезпечення якого складає 12 тис. грн. на місяць. Із заробітної плати ОСОБА_2 згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2015 р. у справі № 753/14052/15-ц вже стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх доходів, що складає 3 тис. грн. щомісячно, виконавче провадження відкрито постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 30.11.2015 ВП № 49507645. Крім того, зазначає, що ним орендується житло за яке сума сплати складає в розмірі 6000,00 грн. Отже, зважаючи на витрати ОСОБА_2 він не має змоги сплачувати позивачу той розмір аліментів, які зазначені в позові. Також вказує, що ним протягом 2017 року та 2018 року на банківську картку позивача кожен місяць пересилались грошові кошти на утримання дитини. Інших джерел доходу крім грошового забезпечення від Національної гвардії України у відповідача немає. У зв'язку з чим, просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/5 частини від усіх доходів щомісячно та на утримання позивача в розмірі 1/11 частини від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

В свою чергу, від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якому ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем надано у відзиві неправдиві відомості про те, що останній орендує житло, оскільки доказів вказаного ним не надано. В той же час, відповідно до свідоцтва про право власності від 28.07.2016 р. відповідачу належить 1/2 частини кімнати АДРЕСА_2. Також, відповідачем не було надано доказів реально отриманої заробітної плати та інших доходів. В електронній декларації відповідача поданої, як державного службовця за 2016 рік ним було задекларовано дохід в розмірі 172 450 грн. та належну йому 1/2 частини кімнати житлового будинку, що належить його батькам. Оскільки, син маленький, позивач не може його влаштувати в дитячий садок і тому їй приходиться самій його доглядати, що не уможливлює працевлаштування, а їй необхідно харчуватись, витрачати кошти на комунальні послуги та одяг. Законом передбачений обов'язок обох батьків утримувати дитину, а тому доводи відповідача про те, що позивач проживає з батьками не звільняють його від обов'язку утримання дружини до виповнення трьохрічного віку дитиною. Грошові кошти, які відповідач зазначає, як ті, що він надсилав позивачу на утримання дитини не є вірним, тому, що вони надсилались ОСОБА_1 в той час, як сторони намагались зберегти сім'ю. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача 12.06.2018 р. надійшли заперечення на відповідь на відзив в якому зазначено, що доводи ОСОБА_1 щодо хворобливого стану здоров'я дитини неправдиві, а тимчасові розладів здоров'я сина не можуть свідчити про необхідність збільшення розміру аліментів, тим більше матеріальну допомогу позивачу ОСОБА_2 надає, про що й ним було зазначено у відзиві на позов. Щодо наявності власного житло у відповідача вказує, що він не є власником нерухомого майна, так як, кімната в гуртожитку по АДРЕСА_2 була отримана батьками відповідача за їх місцем роботи та дійсно була приватизована ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Проте, кімната має 19 кв.м. де проживають батьки відповідача і оскільки на трьох осіб припадало 6,3 кв.м. сім'я перебуває на квартирному обліку. Окрім того, частка кімнати, що належала ОСОБА_2 була подарована його матері під час того, як сторони спільно проживали, про що відомо позивачу. Також, позивач отримує державну допомогу на дітей до досягнення 3-х річного віку. А тому, просить винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/7 частини від усіх доходів щомісячно та на утримання позивача в розмірі 1/11 частини від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що його зареєстровано 12 березня 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_3, актовий запис № 415.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_4.

Як зазначає позивач, що й не заперечується відповідачем, малолітній син проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, ч. 3 ст. 51 Конституції України.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї, ст. 150 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_1 стверджує, що батько дитини матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов'язку щодо його утримання.

Відповідачем було долучено до відзиву на позовну заяву копії квитанцій, які на його думку підтверджують факт надсилання грошових коштів позивачу на утримання дитини.

Однак такі квітанції не містять відомостей, що вказані кошти були призначені для утримання спільної дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 працевлаштований та отримує заробітну плату, вказане не заперечується відповідачем.

Також, рішенням Дарницького суду м. Києва від 10 листопада 2015 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 03.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві від 30.11.2015 року відкрито виконавче провадження № 49507645 за виконавчим листом № 753/14052/15-ц виданим Дарницьким районним судом м. Києва від 25.11.2015 року.

ОСОБА_1 обізнана в наявності у відповідача обов'язку щодо сплати аліментів на доньку ОСОБА_4, про що вказано у позові.

Водночас, відповідач вказує, що окрім стягнень по аліментам на утримання доньки, ним щомісячно несуться додаткові витрати на оренду житла в розмірі 6000,00 грн., однак доказів викладеного ОСОБА_2 надано до суду не було.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Прожитковий мінімум для дітей відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний вік.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на те, що обоє батьків мають обов'язок утримувати дитину, враховуючи наявність рішення суду про стягнення аліментів на доньку відповідача, оскільки ОСОБА_2 є працездатною особою та працевлаштований, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно зі ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Враховуючи те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не може однак у нього на утриманні є інша дитина, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання ОСОБА_1 повинні бути стягнуті у розмірі 1/6 частини від усіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трьох років.

Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За таких обставин стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки має відбуватися з 07 листопада 2017 року - дати звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України,зважаючи на те, що судовий збір при подачі позову про стягнення аліментів не сплачувався позивачем на підставі положень Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,279,352,354,430 ЦПК України, ст. ст. 180-182,191 СК України, Законом України «Про судовий збір» суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: реєстрації: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: 04119, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітнього доньки сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 07 листопада 2017 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: реєстрації: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: 04119, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно починаючи з 07 листопада 2017 року і до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: реєстрації: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 липня 2018 року

Суддя: