ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/301/18 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

секретар - Романюк Х.Ю.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2013 року про скасування заходів забезпечення позову, постановлену суддею Стельмащуком П.Я. у цивільній справі №607/19566/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 2 березня 2001 року з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики накладено арешт на належне ОСОБА_5 будинковолодіння АДРЕСА_1 та майно, що знаходиться у ньому.

У жовтні 2013 року дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_3 звернулась із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Тернопільського міського суду від 2.03.2001 року.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 прийняла спадщину та є єдиним спадкоємцем. Протягом встановленого законодавством строку до неї як спадкоємця не було пред'явлено вимог про стягнення заборгованості, на виконанні у відділі ДВС виконавче провадження про стягнення заборгованості не перебуває, а тому підстав для подальшого забезпечення позову немає.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2013 року скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 березня 2001 року, якою вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_3 не надано жодного доказу про те, що виконавче провадження у даній справі закрито, а також про те, що рішення суду виконано. Також вказує на те, що станом на 9 листопада 2018 року рішення суду не виконано, борг не повернуто, а скасування заходів забезпечення позову можливе лише при повному виконанні рішення суду.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2013 року залишити без змін. Вказує, що ОСОБА_1 як стягувач починаючи з 2001 року не скористався наданими йому правами, не цікавився виконавчим провадженням. Крім цього, після вибуття з виконавчого провадження сторони - боржника ОСОБА_5 зв»язку з його смертю заміна сторони виконавчого провадження не відбувалась.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка доводи апеляційної скарги підтримала, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6, які проти задоволення апеляційної скарги заперечили та вважають, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міського суду від 02.03.2001 року вжито заходи забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі, шляхом накладення арешту на будинковолодіння АДРЕСА_1 та на майно, що знаходиться в будинку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 червня 2001 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 72 000грн. боргу за договором позики.

Судове рішення було звернуто до примусового виконання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_3, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину.

Відповідно до ч.5 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції станом на 16.03.2009 року) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов"язкові тією мірою, якою вони були обов"язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Після смерті ОСОБА_5 заміна сторони виконавчого провадження не проводилась і відсутні дані про те, чи взагалі станом на 16.03.2009 року виконавчий лист перебував на виконанні.

Як пояснила у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_1 не цікавився перебігом виконавчого провадження і нічого про нього не знав, лише у листопаді 2018 року звернувся до неї з проханням з"ясувати ситуацію щодо виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_5 боргу.

У 2013 році правонаступник ОСОБА_7 - ОСОБА_3 звернулась в суд із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, при цьому подала докази про те, що станом на 28.10.2013 року будь - які виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_5 чи його спадкоємця ОСОБА_3 боргу на виконанні у ДВС не перебували.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України (в редакції 2004 року , що діяла станом на момент постановлення ухвали у 2013 році), заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суд може скасувати забезпечення позову у зв'язку із зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи, що з моменту пред"явлення виконавчого документа до примусового виконання у 2001 році до моменту скасування заходів забезпечення позову у 2013 році пройшло більше 12 років, боржник помер у 2009 році, заміна боржника у виконавчому провадженні не проводилася, станом на 2013 рік виконавчий документ не перебував на виконанні, тому колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не надано жодного доказу про те, що виконавче провадження у даній справі закрито, а також про те, що рішення суду виконано, станом на 9 листопада 2018 року рішення суду не виконано, борг не повернуто, а скасування заходів забезпечення позову можливе лише при повному виконанні рішення суду, колегія суду оцінює критично, виходячи з наступних мотивів.

Як зазначалось вище, заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер - діють до виконання судового рішення, а для виконання судового рішення, в свою чергу, Законом України "Про виконавче провадження" встановлено певні строки.

Станом на 2013 рік виконавчий лист, виданий у 2001 році, не перебував на виконанні у державній виконавчій службі, боржник помер, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" строки здійснення виконавчого провадження закінчились, а стягувач з 2001 по 2018 роки не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження.

Крім цього, колегія суддів враховує, що виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_5 не перебуває на примусовому виконанні й на час розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2013 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде складено до 22 грудня 2018 року.

Головуюча

Судді