ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/689/18

провадження № 22-ц/781/1507/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи: позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; відповідач - ОСОБА_1.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.11.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору сторони погодили відповідні базові процентні ставки за користування кредитними коштами, а також визначили відповідальність за порушення строків сплати платежів.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2018 року має заборгованість у розмірі 11215,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі - 699,45 грн., заборгованості за процентами, в тому числі несплачені відсотки за прострочену заборгованість у розмірі - 6361,25 грн., комісії у розмірі 3145,00 грн. та заборгованості по судовим штрафам у розмірі - 1010,29 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Зазначає, що відповідач кошти за кредитним договором не повернула, а тому з неї підлягає стягненню кредитна заборгованість. Вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу у порядку та в строк передбачений ст. 360 ЦПК України. Просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, пояснення відповідача, яка частково погодилася з доводами апеляційної скарги та позовних вимог, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало кредитний договір з неповнолітнім на той час відповідачем.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н від 24.11.2010 року.

Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно укладеного договору позивачем відкрито відповідачу банківський рахунок з встановленням дебето - кредитної схеми, з початковим встановленим кредитним лімітом в розмірі 0,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 ЦК України, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку).

Лише 25.06.2012 року після досягнення повноліття ОСОБА_1 на банківську карту було встановлено кредитний ліміт в розмірі 700,00 грн.

І саме із досягненням повноліття відповідач почала користуватися банківською карткою і знімати з неї кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 24.11.2010 року.

Можливість збільшення кредитного ліміту передбачено умовами договору, а тому банк має право в будь - який момент збільшувати, зменшувати або анулювати кредитний ліміт.

Кредитний договір є укладеним з моменту надання грошових коштів (кредиту) (ст.ст. 1046,1054 ЦК України).

ОСОБА_1 почала користуватися кредитними коштами, маючи повну цивільну дієздатність, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення боргу з відповідача у зв'язку із відсутністю згоди її батьків на укладення правочину, а саме кредитного договору, є необгрунтованим.

Крім того, ні з основним ні з зустрічним позовом про визнання угоди недійсною відповідач до суду не зверталася.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В порядку частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами 2,3 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів, не погоджується із висновком суду щодо тривалого спливу визначеного статтею 257 ЦК України строку позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної даності, про застосування якою заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично пролонговується на той самий строк.

Строк дії картки зазначено на її лицьовій стороні. Картка діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов викладених у п. 9.6,9.7. По закінченню строку дії картки строк продовжується Банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню рахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) (п. 3.1.1, 3.1. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг).

Також, з наданого позивачем нового розрахунку вбачається, що строк дії карткового рахунку НОМЕР_2 встановлений по грудень 2015 року включно, а заборгованість по відсотках по ставці 30 % складає 779,70 грн.

Доказів того, що відповідач зверталася до Банку із заявою про припинення дії договору та закриття рахунку суду не надано.

Позивач звернувся до суду з позовом 25.04.2018 року, тобто у межах трьохрічного строку, рахуючи від кінцевого строку дії банківської карти.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 частково визнала заборгованість за кредитом і заборгованістю по відсотках та згодна погашати її на умовах кредитного договору та чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується частково з позовними вимогами і враховуючи новий розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 24.11.2010 року, укладеного між ПАТ«ПриватБанк» та ОСОБА_1, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2010 року у розмірі - - 1479,15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі - 699,45 грн. та із заборгованості по відсотках у розмірі - 779,70 грн.

Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКППНОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (КОД ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2010 року в розмірі - 1479,15 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі - 699,45 грн. та із заборгованості по відсотках у розмірі - 779,70 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 (РНОКППНОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (КОД ) судовий збір у розмірі 580,57 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

23.08.2018 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді:

Л.М. Дьомич

С.М. Єгорова