Справа № 362/5220/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/3459/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 26 23.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Коцюрби О.П., Яворського М.А., із участю секретаря Гуторки А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути із відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 9 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ, станом на 04 жовтня 2017 року, становить 240 300 грн. та понесені нею судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що між нею та чоловіком відповідача у березні 2001 року було укладено усний договір позики, згідно якого останній отримав від неї у борг 10 000 доларів США та зобов'язався їх повернути з виплатою процентів.

До своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та відповідач на сьогоднішній день повернули їй лише 1 000 доларів США.

Оскільки ОСОБА_4 не повертав їй решту коштів, вона звернулася до Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за шахрайські дії.

Під час надання ним та відповідачем пояснень, останні підтвердили факт отримання 10 000 доларів США і зазначили, що повернули 4 000 доларів США та повернуть залишок боргу в розмірі 6 000 доларів США.

Нею направлялися вимоги щодо повернення коштів ОСОБА_4, проте останній вимоги не виконав, оскільки помер.

Позивач вважає, що відповідач, який в силу закону прийняла спадщину від боржника, має повернути їй отримані чоловіком в борг кошти .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що враховуючи вимоги ст. 203 ЦК України, яка передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, суд, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог через недотримання сторонами письмової форми при укладенні відповідного правочину.

Суд також зазначає, що позивачем в судовому засіданні не доведена неможливість виконання Васильківською районною державною нотаріальною конторою, якою заведена спадкова справа №74/2017 до майна померлого ОСОБА_4, покладених на неї, в тому числі положеннями ст. 1281 ЦК України, обов'язків, щодо реалізації пред'явлених ним, як кредитора, до відповідача вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила, стягнути заборгованість за усним договором позики, укладеним між нею та ОСОБА_4, в розмірі 9 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ, станом на 04 жовтня 2017 року, становить 240 300 грн. ( а.с. 2-5 ).

На підтвердження позовних вимог вона надала копію висновку по матеріалам перевірки від 23 липня 2013 року за її заявою, з яких вбачається, що 19 липня 2013 року вона звернулась до Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області з письмовою заявою, в якій вона вказала на те, що її брат ОСОБА_4 забрав гроші за продану квартиру, яка належала її чоловіку ОСОБА_5 та відмовляється їх повертати.

Під час отримання пояснень ОСОБА_4 та його дружина - відповідач у справі, підтвердили факт отримання ОСОБА_4 10 000 доларів США, зазначивши, що повернули 4 000 доларів США та залишок в розмірі 6 000 доларів США віддадуть в подальшому ( а.с. 9, 11, 20, 21 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер ( а.с. 15 зв. ).

Разом з цим, ОСОБА_2 звернулася до Васильківської районної державної нотаріальної контори з претензією, як кредитора спадкодавця до спадкоємців після померлого та на підставі якої заведена спадкова справа №74/2017 року ( а.с. 15 ).

Також, позивачем направлялася претензії відповідачеві ОСОБА_3 щодо повернення взятих її чоловіком ОСОБА_4 коштів в борг ( а.с. 14, 16 ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, враховуючи зазначену суму заявлених вимог та положення ст. 375 ЦК Української РСР, в редакції, що діяла на момент отримання грошових коштів, ст. 1047 ЦК України між сторонами не дотримано визначеної законом форми правочину.

Разом з цим, оскільки між сторонами не дотримано письмової форми правочину, то на переконання апеляційного суду, враховуючи пояснення позивача ( а.с. 11, 22 ), в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами виникли правовідносини саме з приводу позики.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд, з точки зору суду другої інстанції, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за їх необґрунтованістю і, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 375 ЦК Української РСР, в редакції, що діяла на момент отримання грошових коштів, ст.ст. 1047, 1282 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відзначити, що позовні вимоги заявлені до спадкоємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ОСОБА_3 в спадщину майна та його вартості матеріали справи не містять.

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 3, 12, 13, 218, 526, 625, 638 1046, 1049, 1216, 1217, 1220, 1231, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції та повністю спростовуються зазначеними доказами по справі.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що судом проігноровано факт звернення позивача до правоохоронних органів з заявою, в якій вона зазначала, що її брат забрав гроші за продану квартиру та не повертає, не досліджені пояснення ОСОБА_4 та його дружини ( відповідача ), де вони підтвердили факт отримання та часткового повернення коштів, судом не витребувано у нотаріуса документів на підтвердження факту прийняття спадщини, з точки зору другої інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою, в силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, доводи відзиву ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ( а.с. 81-85 ), зокрема, про те, що між сторонами не дотримано визначеної форми договору позики, обставини в даній справі не можуть доводитися показами свідків, на переконання апеляційного суду та з врахуванням викладеного, є обґрунтованими, спростовують зазначені апелянтом доводи з цього приводу та свідчать про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

М.А. Яворський