Справа № 524/6564/18
Провадження №2/524/2312/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
У серпні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Зазначала, що вона є власником будинку № 65 по вул. Індустріальна у м. Кременчуці.
З 2013 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживають і їх особистих речей в будинку немає.
Просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.
Ухвалою судді від 18 вересня 2018 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін та третю особу у справі, призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 25).
Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року було залучено у справі третьою особою ОСОБА_5. (а.с. 34)
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала письмову заяву.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 не прибули у судове засідання повторно, були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки в судові засідання не повідомляли та не подавали відзиви на позов та заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Представник третьої особи - Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув, керівництво якого було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи належним чином, просило розглянути справу без участі їх представника.
Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом достовірно встановлено, що будинок № 65 по вул. Індустріальна у м. Кременчуці належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, 27 липня 1999 року і зареєстровано у реєстрі за № 280.
У згаданому будинку є зареєстрованою та проживає позивач ОСОБА_1. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, є зареєстрованими, але не проживають у будинку з 2013 року без поважних на те причин та підстав, що підтверджується актом про не проживання, складеного 25 липня 2018 року ТОВ «Житлорембудсервіс». Особисті речі відповідачів в будинку № 65 вул. Індустріальна у м. Кременчуці відсутні. У даний час фактичне місце проживання відповідачів не відоме.
Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на спростування позову.
Враховуючи наведені обставини, згоду відповідачів щодо зміни місця проживання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування спірним житловим приміщення згідно ст. 405 ЦК України, оскільки не проживають у вказаному житловому приміщенні більше одного року. При цьому, суд застосовує ст. 405 ЦК України, оскільки спірне приміщення належить позивачеві на праві спільної сумісної власності.
Суд також врахував правовий висновок ВССУ викладений в ухвалі від 09 листопада 2017 року за № 598/1718/16-ц та правову позицію ВСУ у справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. Зокрема, ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. ОСОБА_5 змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не ставила вимогу та не наполягала на стягнені з відповідачів на її користь коштів у повернення сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 65 по вул. Індустріальна у м. Кременчуці.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Третя особа: Автозаводська районна адміністрація виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, місце знаходження: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, буд. 38.
Третя особа: ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: