ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 610/3170/17-ц

провадження № 22ц/818/1814/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Асавалюк О.О.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

відповідачі за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року в складі судді Усенка С.І.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №1886 від 31 червня 2007 року у сумі 32 086,06 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ, складає 862 723,77 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 21 951,41 доларів США, що складає 590 227,32 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4898,29 доларів США, що складає 131 704,73 грн., суми пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків у розмірі 4319,65 доларів США, яка складає 116 146,32 грн., нарахованої суми 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 727,84 доларів США, що складає 19 570,09 грн., нарахованої суми 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 188,87 доларів США, що складає 5078,32 грн., та вирішити питання щодо судових витрат.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 про захист прав споживачів та просив визнати недійсним кредитний договір №1886 від 21 червня 2007 року, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», визнати недійсним іпотечний договір №2465, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О., укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, застосувати наслідки недійсності кредитного договору №1886 від 21 червня 2007 року, вирішити питання щодо судових витрат.

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що сума заборгованості за кредитним договором збільшується, зобов'язання ОСОБА_1 належним чином не виконується, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року у задоволенні заяви Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував, що відповідачем тривалий час не виконуються умови кредитного договору та оскаржується його чинність, що свідчить про ймовірність невиконання ним можливого рішення суду у добровільному порядку; що за умови відсутності у боржника грошових коштів судове рішення можливо буде виконати лише шляхом звернення стягнення на його майно; що відповідач матиме змогу реалізувати належне йому майно, що унеможливить виконання майбутнього рішення суду; що банк не зобов'язаний доводити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами та позбавлений можливості провести оцінку майна, на яке просить накласти арешт, але зважаючи на його розташування та площу можна зробити висновок про його невелику вартість та співмірність вимоги про накладення арешту з позовними вимогами.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» необхідно задовольнити частково, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована недоведеністю наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наведеного.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Матеріали справи свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 про захист прав споживачів. Сума заборгованості становить 32 086,06 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ, складає 862 723,77 грн.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_1 від 30 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2010 року, на який позивач просив накласти арешт.

Як вбачається з постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47809255 від 10 червня 2015 року на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт в рамках іншої справи.

Враховуючи, що спір має майновий характер, а також значну суму заборгованості, судова колегія вважає за необхідне задовольнити заяву банку частково, забезпечивши позов шляхом заборони відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1, оскільки його арешт передбачає обмеження права користування та володіння ним, що порушує право особи на житло.

Постановляючи судове рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

У зв'язку з чим відповідно до статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Питання щодо стягнення судового збору в розмірі 1762, 00 грн. за подачу апеляційної скарги вирішено відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК Українип о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» 1762, 00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.