ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року

м.Суми

Справа №591/7206/17

Номер провадження 22-ц/788/974/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»

представники позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2018 року в складі судді Бурди Б.В., ухваленого у м. Суми

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_5 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 08 жовтня 2014 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У звязку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобовязань за нею станом на 19 жовтня 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 829 грн 92 коп., яку позивач і просив стягнути з неї в судовому порядку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2018 року на часткове задоволення позову постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» 5 365 грн 19 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2014 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем був наданий розрахунок заборгованості в якому вказані суми відсотків та інші суми відповідно до кредитного договору і відповідачем ці докази не спростовані. Вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним доказом існування у відповідача кредитної заборгованості та її розміру. Крім того, укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з ОСОБА_6 надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом у межах строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Умови і правила надання банківських послуг та ОСОБА_6 відповідачем не підписувались, а тому вони не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Проценти за користування кредитом у передбаченому ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України розмірі, які мав сплачувати відповідач, стягненню не підлягають, оскільки позивачем не наданий їх розрахунок.

Як убачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, 08 жовтня 2014 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна» / Gold розмір кредитного ліміту не зазначено як і не зазначена карта, яку відповідачка виявила бажання оформити (а. с. 8).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне «Я согласен с тем, что даное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банкових услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг» (а.с. 8).

Додані банком до позовної заяви витяг з ОСОБА_6 обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, не містять даних про їх фактичне затвердження, ОСОБА_5 не підписані (а. с. 9-24).

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 19 жовтня 2017 року складає 17 829 грн 92 коп., з яких: 5 365 грн 19 коп. заборгованість за кредитом; 5 648 грн 55 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 490 грн 95 коп. пеня; 1 325 грн 23 коп. штрафи (а.с. 7).

Згідно цього розрахунку відповідач почала використовувати кредитні кошти з 17.11.2015р. і починаючи з грудня 2015 року по березень 2017 року постійно сплачувала платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості однією сумою без визначення суми платежу в рахунок погашення кредиту і процентів.

ОСОБА_6 для кожного виду карти визначений свій порядок розрахунку обов'язкового щомісячного платежу, але виходячи із загальної відсоткової ставки - 7% від заборгованості.

Власного розрахунку заборгованості відповідачка не надала.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, суд стягнув вказаний вище розмір заборгованості за тілом кредиту, який сторонами не оспорюється.

Підставами позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

ОСОБА_6 обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Порядок зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків викладено банком у п.1.1.3.24 Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в ОСОБА_6 та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов'язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам'ятки, довідки про умови кредитування.

Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Згідно анкети-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка підписана відповідачкою, вона не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо виду кредитної карти, розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафів.

А представлені банком витяг з ОСОБА_6 обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані ОСОБА_5 не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом на умовах визначених тарифами для конкретного виду карти, пені та штрафів на умовах визначеними цими документами.

Крім того, з якими саме затвердженими ОСОБА_6 і правилами, Тарифами ознайомлена відповідачка та дала згоду у анкеті-заяві не зазначено як і не зазначено яку саме карту видав банк відповідачці.

З наданого ПАТ «КБ «Приватбанк» до суду розрахунку заборгованості вбачається, що банк з 17.11.2015 почав нараховувати відсотки за користування кредитом у збільшеному з 01.04.2015р. розмірі - 3,6% в місяць, без доведеності про належне повідомлення відповідача про таке збільшення відсоткової ставки, як це передбачено у п. 1.1.3.24 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 42, 3 %, як зазначено у розрахунку заборгованості банком не надано як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром процентної ставки, які б містили його підпис.

Оскільки як зазначено вище погашення кредиту відбувалось однією сумою на рівні 7% від заборгованості, слід визначити, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів з початково визначеною відсотковою ставкою 2,9 % в місяць або 34, 8 % річних, яка була запроваджена банком з 01.09.2014 для користувачів кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" у зв'язку з тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в порушення приписів ст. 1056-1 ЦК України в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 42,3 % річних (а. с. 7).

Звідси, беручи до уваги, що ОСОБА_5 погодилася сплачувати банку 34, 8 % річних за користування кредитними коштами, то розмір заборгованості по процентах за спірний період, виходячи з того, що сума заборгованості по тілу кредиту змінювалася 74 рази, - становить 2 580 грн 05 коп.

Відмовляючи у задоволені вимоги банк про стягнення процентної ставки, місцевий суд виходив з того, що банком не доведено належними доказами про умови сплати відповідачем відсоткової ставки за користування кредитними грошима, а тому останній повинен був сплачувати банку відсотки відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки НБУ, але такого розрахунку банком суду не надано, тому стягнув на користь банку тільки заборгованість по тілу кредиту в сумі 5365,19грн

Але як зазначено вище, такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи, бо представлений банком розрахунок, є доказом, що свідчить про використання відповідачем у період з 17.11.15 по 19.10.17 кредитних коштів за відсотковою ставкою 3,65 в місяць, його дій стосовно погашення заборгованості, які не були спростовані в судовому засіданні.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні вимог банку про стягнення неустойки, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про недоведеність підстав виникнення у банку права на неустойку (пеню, штраф), оскільки якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором.

Надісланий банком до апеляційного суду лист з новими доказами про долучення до справи: інформації про отримання відповідачем 2-х кредитних: карток: №935618 «Універсальна, 55 днів», дія якої триває до 06.19 та № 2856653 - до 12.99 за умовами кредит - оплата частинами, а також наказів №906 СП-2010-256 від 06.03.10 про затвердження Умов і Правил надання банківських послуг в ПривтБанку, №906 СП-2014-6915682 від 18.08.14 «Про важливі зміни в процедурі оформлення і тарифах по кредитних картах в ПриватБанку і А-Банку»; № 906 СП-2015-6552838 від 18.02.2015 «Про актуалізацію тарифів по картах «Універсальна» і «Універсальна Gold», картах Юніора і елітним картах,не містить посилення на виняткові випадки та докази неможливого подання банком цих нових доказів з об'єктивних причин до місцевого суду.

Представлені банком накази доводять проте, що дійсно у 2010 році банком були затверджені Умови і правила, які позивачем долучені до позову, а також, що з 01.08.2014 по карті «Універсальна 55 днів пільгового періоду» ПриватБанку відбулось збільшення базової % ставки в місяць до 2,9%, з 01.04.2015 до 3.6%.

У відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки розгляд справи відбувається у письмовому провадженні без повідомлення сторін, дотримуючись норм статей 12,13,43,49 ЦПК України, в яких визначені правові принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства і право відповідача знайомитися з новими доказами, надавати пояснення суду з приводу заявлених позивачем клопотань, апеляційний суд, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, відхиляє у задоволені заявленого клопотання і перевіряє оскаржене рішення з урахуванням тих доказів, які були надані банком до місцевого суду.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для скасування рішення суду в частині відмови у задоволені вимоги про стягнення на користь банку процентів за користування кредитом та зміні резолютивної частини рішення, де зазначена загальна сума боргу, яка підлягає стягненню на користь позивача без розшифровки складових, що уходять до неї (тіла кредиту).

Колегія суддів ухвалює в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2014 року у сумі 7 945 грн 24 коп., а саме: 5 365 грн 19 коп. заборгованості по тілу кредиту та 2 580 грн 05 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

В частині відмову у задоволені вимоги про стягнення сум неустойки ( пені штрафу) залишає без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні вимог банку про стягнення неустойки, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про недоведеність підстав виникнення у банку права на неустойку (пеню, штраф), оскільки якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором.

Обставин про домовленість з відповідачем про розмір грошової суми пені та штрафу, банком в суді також не було доведено.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і проведений судом розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 712 грн на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 494 грн 40 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2018 року в частині визначення розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08 жовтня 2014 року у сумі 7 945 грн 24 коп., з яких: 5 365 грн 19 коп. заборгованості по тілу кредиту та 2 580 грн 05 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 712 грн на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 494 грн 40 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 6 липня 2018 року

Головуючий -

Судді :