Справа № 152/741/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 липня 2018 року м. Шаргород

Справа №152/741/18

Провадження №2/152/351/18

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_3 виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача.

23.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем 14.10.2012 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського РУЮ Вінницької області за актовим записом №82.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.10.2012 року.

Від шлюбу він та відповідач мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності, неможливість досягти компромісу з приводу вирішення сімейних проблем, що стало причиною виникнення непорозумінь і суперечок між ним та відповідачем та втрати почуттів між ними. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить його інтересам, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем він не згодний.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягає, просить ухвалити судове рішення у підготовчому судовому засіданні, оскільки примирення вважає неможливим.

2. Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні визнала, відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавала, так як згодна на розірвання шлюбу. Строк для примирення подружжя просить не надавати та ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу у підготовчому судовому засіданні у звязку із визнанням нею позову.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. Позивач ОСОБА_1 заяв та клопотань, повязаних із розглядом справи, не має.

2. 18.06.2018 року відповідач ОСОБА_2 подала заяву про надання шестимісячного строку для примирення з позивачем та зупинення, у звязку із цим, провадження у цивільній справі (а.с.14).

3. 09.07.2018 року у підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 подала заяву про те, що не підтримує свою заяву від 18.06.2018 року про надання строку для примирення з позивачем, вважає примирення неможливим, визнає позов ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу, не заперечує щодо задоволення позову із підстав, що в ньому зазначені, а також просить ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні у звязку із визнанням нею позову (а.с.29).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали судді від 29.05.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.06.2018 року (а.с.12).

2. В підготовче судове засідання для розгляду справи по суті 20.06.2018 року сторони не прибули, у звязку із чим судом, відповідно до ухвали від 20.06.2018 року, відкладено підготовче судове засідання на 09.07.2018 року, визнано обовязковою явку сторін для надання особистих пояснень з приводу поданої відповідачем ОСОБА_2 заяви про зупинення провадження у справі і надання шестимісячного строку для примирення подружжя (а.с.17-18).

3. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 подано у підготовче судове засідання 09.07.2018 року заяву про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу і не підтримання вимог заяви від 18.06.2018 року про надання шестимісячного строку для примирення подружжя, то за таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, немає.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №127427 (а.с.4).

Від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-АМ №255175 та серії І-АМ №351282 (а.с.5, 6).

Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2-3) та із пояснень позивача у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 також не бажає миритися, згодна на розірвання шлюбу, що вбачається із пояснень останньої в підготовчому судовому засіданні.

Сторони стверджують про наявність постійних конфліктів, суперечок.

Судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, внаслідок чого виникають конфлікти, які призвели до вирішення питання про припинення шлюбних відносин у судовому порядку.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, сторони не бажають миритися.

Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які негативно позначаються на здоровї позивача.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

VІ. Висновки суду

Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 197, 198, 200, 206, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 14 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом №82 між ОСОБА_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_2, жителькою м. Шаргород Вінницької області, вул. Квітнева, буд.3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Суддя: