АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 688/537/18
Провадження № 22-ц/792/1069/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2018 року (суддя Босюк В.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Шепетівської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу (згоди) та супроводу матері,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 15 вересня 2001 року по 25 серпня 2016 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4, мають спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з червня 2016 року по даний час проживає з батьком, позивачем. Він щорічно, в тому числі і в період подружнього життя, забезпечував відпочинок сина в Арабській Республіці Єгипет, як країні, клімат якої ідеально підходить та позитивно впливає на здоров'я сина. Згідно графіка щорічних відпусток на 2018 рік за місцем його роботи в 17-ій державній пожежно-рятувальній частині ГУ ДСНС України в Хмельницькій області його відпустка тривалістю 40 діб запланована з 10 листопада 2018 року. В цей період планує здійснити щорічний, терміном від 7 до 14 діб, відпочинок та оздоровлення сина в Арабській Республіці Єгипет. На його неодноразові звернення добровільно надати дозвіл для виїзду сина за кордон, відповідач необґрунтовано та з надуманих причин відмовляє, чим обмежує його права на забезпечення розвитку і організацію оздоровлення та дозвілля сина, його пропозицію з'явитися до нотаріуса для посвідчення відповідного дозволу ігнорує.

У зв'язку з цим позивач просив суд надати йому дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі батька за межі України без дозволу (згоди) та супроводу матері ОСОБА_4 на період з 10 листопада 2018 року по 10 грудня 2018 року до Арабської Республіки Єгипет, стягнути на його користь з відповідача судові витрати.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2018 року позов задоволено. Надано ОСОБА_4 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України без дозволу (згоди) та супроводу матері ОСОБА_4 на період з 10 листопада 2018 року по 10 грудня 2018 року до Арабської Республіки Єгипет. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 704 грн. 80 коп. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати по справі стягнути на її користь з позивача.

Вважає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції мали місце неповне з'ясування обставин, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального, що потягло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Судом, на думку апелянта, при ухваленні рішення було порушено принципи процесуального права, а саме рівності перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, законності та обґрунтованості рішення суду тощо.

Не погоджується апелянт з висновком суду, що вона на час вирішення спору не надала позивачу оригіналу документа про нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон, що судом оцінюється як перешкода позивачу для реалізації права на виїзд з дитиною з України, і що єдиним правильним способом, що гарантуватиме захист прав позивача у ситуації, що склалась між батьками, буде надання дозволу позивачу на виїзд з неповнолітнім сином з України в судовому порядку. Однак, як зазначено в апеляційній скарзі, визначальним в такій категорії справ є наявність або відсутність нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на виїзд дитини за кордон. При цьому доказуванню підлягають саме обставини не надання такої згоди іншим з батьків. Апелянт зазначає, що нею було надано нотаріально посвідчену згоду на тимчасові поїздки сина за кордон до Республіки Єгипет та в зворотньому напрямку в період з 10 листопада 2018 року до 10 грудня 2018 року в супроводі його батька, позивача, про що надала суду нотаріально посвідчену копію заяви, яка є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом. До того ж саме позивачем не надано суду жодного доказу не надання йому оригіналу заяви та згоди відповідача на тимчасові поїздки сина за кордон.

На думку апелянта місцевий суд вийшов за межі позовних вимог. Предмет спору по даній справі відсутній, адже на момент вирішення справи в суді був наявний нотаріально посвідчений дозвіл відповідача на виїзд дитини за кордон. Крім того, у рішенні суду жодним чином не обґрунтовано, чому саме необхідно надати дозвіл на виїзд позивачу за кордон із сином без згоди матері дитини, та які перешкоди вона йому вчиняє у реалізації такого права.

Як вважає апелянт, за відсутності предмету спору, незаконності та недоведеності позовних вимог позивачем, задоволення судом позову призвело до необґрунтованого стягнення з відповідача судового збору.

Рішення суду не може підміняти нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон за її наявності, рішення може бути ухвалене судом лише за відсутності згоди іншого з батьків на виїзд дитини за кордон, за умови доведення позовних вимог позивачем належними і допустимими доказами з врахуванням якнайкращих інтересів дитини.

Також апелянт відзначає, що ухвалу про відкриття провадження у даній справі не отримувала. Про її наявність дізналась з ЄДРСР, після чого надіслала відзив на позов. В подальшому суд ухвалив рішення без участі відповідача, позбавивши останню права на правничу допомогу.

В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, актовий запис №337 від 11 вересня 2003 року, виданого 10.08.2016 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (а. с. 6).

Згідно рішення суду від 25 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 7).

Неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом з батьком ОСОБА_5

Ухвалою місцевого суду від 13 березня 2018 року у даній справі відкрито провадження, копії ухвали та позовної заяви з доданими документами направлено учасникам справи (а. с. 23-24).

Рекомендоване повідомлення (судова повістка разом з вищезазначеними документами) повернулась до суду з позначкою «за терміном зберігання», однак, в пошкодженому вигляді (відкривався збоку та був скріплений степлером), до конверту додано дублікат рекомендованого повідомлення замість оригіналу, про що свідчить складений 28 березня 2018 року акт місцевого суду (а. с. 28).

27 березня 2018 року судом першої інстанції зареєстровано відзив ОСОБА_4 на позов ОСОБА_4 (а. с. 29).

Разом з відзивом відповідач надала суду копію нотаріально посвідченої заяви від 24 березня 2018 року, у якій дає свою згоду на тимчасові поїздки сина ОСОБА_7 за кордон до Єгипту та в зворотньому напрямку в період з 10 листопада по 10 грудня 2018 року в супроводі його батька ОСОБА_4 (а. с. 30).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач на час вирішення спору не надала позивачу оригіналу документа про нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон, що судом оцінюється як відсутність такої згоди та перешкоду позивачу для реалізації права на виїзд з дитиною з України. Суд погодився з доводами позивача та представника третьої особи, що з огляду на відносини, які склалися між батьками ОСОБА_7, мати у будь-який момент, шляхом скасування нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд сина з України у супроводі батька до моменту виїзду, може перешкодити реалізації позивачем такого права. За таких обставин єдиноправильним способом, що гарантуватиме захист права позивача у цій ситуації суд визнав надання йому дозволу на виїзд з недосяглим 16-ти річного віку сином з України в судовому порядку.

Суд відхилив доводи відповідача на заперечення позову з підстав відсутності предмета спору, незаконність та необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки права останнього є порушеними і іншим шляхом він позбавлений захистити та реалізувати своє право. При цьому суд врахував, що будь-яких перешкод надати позивачу оригінал нотаріально посвідченого дозволу на тимчасовий виїзд сина з України у супроводі батька, відповідач не має, а надання позивачу в послідуючому оригіналу цього документа не гарантує того, що такий не може бути скасований відповідачем до моменту виїзду їх з України.

У зв'язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягнув з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

З таким висновком погоджується Апеляційний суд Хмельницької області.

Так, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що гарантовано ч. 2 ст. 150 СК України.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-ти річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Такий виїзд здійснюється із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач діє в інтересах свого неповнолітнього сина, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий характер.

В той же час, на думку апеляційного суду, відповідач необґрунтовано та з надуманих причин обмежує права позивача на розвиток та організацію оздоровлення та дозвілля сина.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що намір позивача разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон до Арабської Республіки Єгипет з метою відпочинку та оздоровлення буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширенню світогляду сина сторін та відповідати інтересам дитини.

Незгода апелянта висновком суду про те, що вона на час вирішення спору не надала позивачу оригіналу документа про нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон, і що єдиним правильним способом, що гарантуватиме захист прав позивача у ситуації, що склалась між батьками, буде надання дозволу позивачу на виїзд з неповнолітнім сином з України в судовому порядку, не може слугувати підставою для скасування судового рішення.

Надання відповідачем копії нотаріально посвідченої заяви (згоди) на тимчасові поїздки сина за кордон до Республіки Єгипет та в зворотньому напрямку в період з 10 листопада 2018 року до 10 грудня 2018 року в супроводі його батька, підтверджено матеріалами справи, однак, вимогами законодавства передбачено надання позивачу саме оригіналу документа про нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон, як про це правильно дійшов висновку суд першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд вийшов за межі позовних вимог, що предмет спору по даній справі відсутній, адже на момент вирішення справи в суді був наявний нотаріально посвідчений дозвіл відповідача на виїзд дитини за кордон, є безпідставним. Суд розглянув спір, не вийшовши за межі позовних вимог.

Твердження апелянта про те, що у рішенні суду жодним чином не обґрунтовано, чому саме необхідно надати дозвіл на виїзд позивачу за кордон із сином без згоди матері дитини, та які перешкоди вона йому вчиняє у реалізації такого права, до уваги апеляційним судом не береться, оскільки у рішенні, що оскаржується, вказано, в чому полягають перешкоди, які чинить відповідач позивачу у праві виїзду за кордон з сином, та зазначено, посилаючись на норми законодавства, чому слід надати позивачу такий дозвіл.

Посилання апелянта на те, що ухвалу про відкриття провадження у даній справі не отримувала, про її наявність дізналась з ЄДРСР, і що суд ухвалив рішення без її участі, позбавивши права на правничу допомогу, є необґрунтованим. До суду за закінченням терміну зберігання повернувся пошкоджений (розпакований) конверт, адресований відповідачу, разом з копією позовної заяви, додатками та копією ухвали про відкриття. Дізнавшись з ЄДРСР про ухвалу, якою відкрито провадження у цій справі, відповідач мала можливість звернутись до суду першої інстанції та отримати позовну заяву з додатками. Крім того, відповідач подала до суду відзив на позов, що свідчить про її обізнаність з позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Хмельницької області

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2018 року.

Судді: /підписи/ А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Босюк В.А. Категорія: 48

Доповідач - Купельський А.В.