Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15.05.2018 року м. Мостиська

Єдиний унікальний номер 448/302/17

Провадження № 2/448/158/18

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

секретар Романченко І.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 міська рада Львівської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_2 державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_2 районна державна адміністрація Львівської області та Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькові ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 1,48089га, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Вказує, що 08.03.2006 року його батько помер. За свого життя він склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів позивачу, який прийняв вказану спадщину, оскільки на час смерті батька проживав разом з ним.

Також зазначає, що 28.11.2015 року померла його (позивача) матір ОСОБА_4, якій належала земельна ділянка площею 1,52022га, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Зазначає, що спадкове майно після смерті матері він (позивач) також прийняв у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав. Однак, у звязку з тим, що на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, він змушений звернутись в суд із вищевказаним позовом.

Позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,48089га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021158 від 31.08.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0016, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та право власності на земельну ділянку площею 1,52022га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021157 від 31.08.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0015,в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

У судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи ОСОБА_2 державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилася, а надіслала листа, в якому просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, у судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення справи.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Судом встановлено, що 08.03.2006 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (батька позивача).

До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,48089га, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021158 від 31.08.2004року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0016.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №74/07, заведеної у ОСОБА_2 державній нотаріальній конторі Львівської області, за життя спадкодавець ОСОБА_3 склав заповіт від 01.04.2005 року, згідно з яким все своє майно заповів своєму синові ОСОБА_1 (позивачу у справі). Спадкоємцями першої черги спадкування за законом були син померлого ОСОБА_1 та дружина померлого ОСОБА_4, які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Отже, позивач та його матір ОСОБА_4 успадкували по ? вищевказаної земельної ділянки.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу та його матері ОСОБА_4 нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.02.2007 року, яке складається з майнового паю ТзОВ «Дружба» с. Пнікут Мостиського району Львівської області, належного померлому на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛВ №145657, виданого Пнікутською сільською радою 29.06.2001 року.

28.11.2015 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 (матері позивача).

До складу даної спадщини входить право власності на ? земельну ділянку площею 1,48089га, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021158 від 31.08.2004року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0016, яка була прийнята ОСОБА_4 як спадщина після смерті її чоловіка ОСОБА_3 та право власності на земельну ділянку площею 1,52022га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021157 від 31.08.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0015.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син померлої ОСОБА_1 (позивач у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51142260 від 05.03.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_4 в нотаріуса не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, які б претендували на спадщину, крім позивача, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних Державних актів) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4; копіями Державний актів на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021157 від 31.08.2004р. та серії ЛВ №021158 від 31.08.2004р.; копіями довідок, виданими Пнікутською сільською радою Мостиського району Львівської області №1009 та №1010 від 08.07.2016року; копією заповіту від 01.04.2005 року, посвідченого секретарем виконкому Пнікутської сільської ради ОСОБА_6; копією спадкової справи №74/07 щодо спадкодавця ОСОБА_3, заведеної у ОСОБА_2 державній нотаріальній конторі Львівської області; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно вимог ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для визнання за позивачем право власності на ? земельну ділянку площею 1,48089га, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021158 від 31.08.2004року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0016 в порядку спадкування за законом після смерті батька спадкодавця ОСОБА_3, ? земельну ділянку площею 1,48089га, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021158 від 31.08.2004року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0016 та земельну ділянку площею 1,52022га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021157 від 31.08.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0015в порядку спадкування за законом після смерті матері спадкодавця ОСОБА_4

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,48089га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021158 від 31.08.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0016 (1/2 земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 та 1/2 земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4М.).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,52022га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пнікутської сільської ради Мостиського району, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021157 від 31.08.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки - 462285200:04:000:0015 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус