Провадження №: 2/752/1997/18
10.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
03.10.2017 року позивач МТСБУ звернулось до суду з позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодуванняу розмірі 18 197,89 грн., судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що07.02.2014 року о 16 год. 00 хв. м. Києві по пр-т Московському - пр-т Оболонському, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Хюндай Соната» з державним номерним знаком НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем марки «ДЕУланос», з державним номерним знаком НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2
У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи щодо дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ № 4110 від 01.08.2014р.) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих на рахунок ОСОБА_2 і 06.08.2014 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 17 487,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6925 від 06.08.2014 року.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортних засобів-відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і позивачем МТСБУ потерпілому ОСОБА_3 відшкодована матеріальна шкода, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1, як до винної особи в розмірі понесених витрат в сумі18 197, 89 грн.
17.10.2017 року позивач звернувся до суду з заявою про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів.
Провадження у справі відкрито 06.02.2018 року, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 10.07.2018 року.
Позовна заява подана до Голосіївського районного суду м Києва за останнім відомим місцем реєстрації Відповідача. Судом встановлено, що Відповідач, на момент подання позову до суду, по м. Києву та Київській області не зареєстрований, а тому провадження відкрито на підставі ч.3 ст.122 ЦПК України, з подальшим викликом Відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом розміщення відповідної повістки про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився, явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, з будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзив на позов не подав.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 07.02.2014 року о 16 год. 00 хв. м. Києві по пр-т Московському - пр-т Оболонському, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Хюндай Соната» з державним номерним знаком НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем марки «ДЕУланос», з державним номерним знаком НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 16 квітня 2014 року у справі № 756/3927/14-п, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП., накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 7).
Відповідно до правил ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася07.02.2014 року, є доведеними, та не підлягають доказуванню.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль "ДЕУланос", державний номерний знак НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність потерпілогоОСОБА_2.. була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС № 1242909, терміном дії від 02.04.2013р. по 01.04.2014р. (а.с. 21).
Транспортний засіб марки «ДЕУ ланос» д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, керування зазначеним автомобілем здійснював потерпілий ОСОБА_2 (а.с. 22).
За даними звіту № 8757 про оцінку колісного транспортного засобу від19.05.2014 року, вартість матеріального збитку завданого користувачу автомобіля марки«Деуланос», державний номер НОМЕР_1, з урахуванням зносу, становить 20 985, 47 грн. (а.с. 9-20).
16.05.2014 року ОСОБА_2 було поданопозивачу заяву про виплату суми страхового відшкодування, у зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_1 07.02.2014 року. (а.с. 6).
У зв'язку з настанням події, передбаченоїп.п. «а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву користувача пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ № 4110 від 01.08.2014р.) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих було перераховано на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 17 487,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6925 від 06.08.2014 року (а.с. 24, 26).
Позивачем сплачено за послуги аварійного комісара 710, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6611 від 01.07.2014 року на підставі рахунку № 8757 від 19.05.2014 року (а.с. 27, 28).
Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1, як до винної особи в розмірі понесених витрат, що складає 18 197, 89 грн.
Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
В тім, цивільно-правова відповідальність водія транспортних засобів-відповідача на момент дорожньо-транспортних пригод не була застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою МТСБУ № 1 від 13.06.2014 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 23).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.
Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п.41.4 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до п.38.2 ст.38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями позовна давність для звернення до суду встановлюється тривалістю в три роки та починається від дня виконання основного зобов'язання (в даному випадку з моменту виплати суми страхового відшкодування).
Позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 18 197, 89 грн., судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком, вважає його правильним та обґрунтованим.
Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.
З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачаБочарова А.В. у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд -
позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 10.07.2018 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк