Справа № 263/8097/18
Провадження № 2/263/1994/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2018 року м. Маріуполь Донецької області
Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, при секретарі судового засідання Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом та свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є власником квартири №97 розташованої у будинку №181 по проспекту Будівельників в м.Маріуполі, про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 14.06.2002 року, право власності зареєстроване у БТІ м.Маріуполя 18.06.2002 року. У зазначеній квартирі зареєстровані: брат ОСОБА_4; племінниця ОСОБА_5, яка є відповідачем по справі. Відповідач у спірній квартирі не проживає з травня 2017 року, про що свідчить акт про фактичне місце проживання, виданий головуючим КСН «Будівельник» 14.06.2018; копією витягу з протоколу №32 від 21.07.2017 комісії з питань призначення житлових субсидій населенню, згідно протоколу ОСОБА_4 проживає у квартирі один, а його донька ОСОБА_5 зареєстрована у квартирі, але у ній не проживає; заяву ОСОБА_2 на імя начальника КПП «Західна» від 05.05.2017 р., в якому зазначено, що відповідач не проживає у спірній квартирі. Відповідача квартира не цікавить, ремонтні роботи та оплату комунальних платежів не здійснює, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. У користуванні та проживанні у спірному житловому приміщенні відповідачу жодна особа не чина перепони, вона залишила житло добровільно. Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє права позивача на отримання субсидії, тому звернулась до суду та просить відповідача визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач у судовому засідання підтримала позовні вимоги, у подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутність на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.
На підставіст.247 ч.2 ЦПК України, справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання звукозаписувального технічного засобу.
Ухвалою суду від 26.09.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 14.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2 купила однокімнатну квартиру №97, корисною площею 35,9 кв.м. у тому числі житловою 17,9 кв.м., розташовану у будинку номер сто вісімдесят один по проспекту Будівельників в місті Маріуполі, право власності зареєстровано у БТІ м.Маріуполя 18.06.2002 року.
Відповідно інформації надано відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту ММР від 25.06.2018 №03-12-5836, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрована: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.06.2008 року.
Факт не проживання відповідача за адресою: м Маріуполь, АДРЕСА_3, підтверджується актом про фактичне місце проживання складеного Комітетом самоорганізації населення «Будівельник» 14.06.2018 року, де зазначено, що у квартирі №97 у будинку №181 у м.Маріуполі Донецької області ОСОБА_4 проживає один.
Свідок ОСОБА_4, у судовому засіданні зазначив, що він один проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, в цій квартирі ще зареєстрована ОСОБА_5, яка в ній не проживає з 04.03.2017 року, оскільки трапилась сварка, вона не бажала платити за квартиру, вона зібрала речі та поїхала жити до матері. Для доньки все робив, про зміну її прізвища нічого не відомо. перешкод у її проживанні не створювалося.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що з березня 2017 року ОСОБА_5 не бачив, також не бачив за місцем прописки, речей у квартирі немає, квартиру покинула добровільно, не зверталась з проханням, що вїхати у квартиру. Перешкод у користуванні квартири не вчинлося.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд тв. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимогст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні".
Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що відповідач, як особа, що понад один рік без поважних причин у спірній квартирі не проживає, власником квартири не є, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, втратила право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.3,10,11,76-81,89,229,258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце реєстрації: АДРЕСА_4) такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя донецької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Т.І. Скрипниченко