Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Метьолкіної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 05.08.2006 року в належному йому будинку №35 по вул. Центральній в с. Стрітенка Волноваського району була зареєстрована його онука ОСОБА_2, яка з 2014 року в зазначеному будинку не проживає без поважних причин. Реєстрація відповідачки в будинку позбавляє його можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальні послуги.

Крім цього, відповідачка не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе позивач в повному обсязі. Особистих речей відповідачки у зазначеному будинку не має.

Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Між позивачем і відповідачкою не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом.

Оскільки відповідачка у будинку не проживає без поважних причин більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вважає що вона втратили право користування вказаним житлом.

Отримання рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування будинком, необхідне для зняття відповідачки з реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV, так як кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у звязку з чим був вимушений звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не повідомила, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачеві згідно свідоцтва про право власності від 9.08.1987 року належить будинок №35 по вул. Центральній в с. Стрітенка Волноваського району.

05.08.2006 року в належному йому будинку була зареєстрована його онука ОСОБА_2, що підтверджено відміткою в паспорті та карткою прописки. З 2014 року відповідачка в зазначеному будинку не проживає без поважних причин.

Факт того, що відповідачка тривалий час не проживає в будинку позивача підтверджено довідкою Стрітенської сільської ради №417 від 25.06.2018 року.

Реєстрація відповідачки у належному позивачеві будинку та її фактичне не проживання позбавляє позивача можливості отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку № 35 по вул. Центральна, в с. Стрітенка Волноваського району Донецької області, де він зареєстрований та мешкає. Відповідачка у справі є його родичкою, з 2006 року зареєстрована у будинку позивача однак з 2014 року у вказаному будинку вона не мешкає.

Враховуючи, що відповідачка добровільно залишила будинок і не мешкає у ньому без поважних причин більше одного року, її особистих речей і спального місця в будинку не має, не знялася з реєстрації, до суду за викликом не зявилася, заперечень не надала, що дає право суду визнати, що вона перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.

На підставі ст.ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 137,141, 252, 253, 263,264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку №35 по вул. Центральній в с. Стрітенка Волноваського району Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте Волноваським районним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Писанець Н.В.