АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5399/2018 Головуючий у 1 інстанції - Плахотнюк К.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Житлово - будівельний кооператив «Темп-14» про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про незаконне заволодіння спільною частковою власністю.

Свої позовні вимоги обґрунтовувавали тим, що відповідач ОСОБА_3 до належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 приєднав колясочну. Про таке приєднання ОСОБА_3 домовлявся з частиною мешканців восьмого поверху будинку, мотивуючи тим, що в нього має народитися двійня, а квартира, яку він займає замала, при цьому обіцяв адекватну заміну, однак, спільного рішення мешканців поверху не було. Частину речей відповідач самовільно переніс у пожежний перехід, а частину речей утилізував без згоди на те власників. Площа колясочної зменшилася в чотири рази, а тому є непридатною для використання, через малі розміри та відсутність освітлення. Пожежний перехід став заблокованим у зв'язку з чим порушуються правила протипожежної безпеки.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Житлово - будівельний кооператив «Темп - 14» про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 відновити колясочну між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 до попереднього стану, надавши доступ до колясочної ОСОБА_4.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні колясочною між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 002 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 100 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

Вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту здійснення перепланування в приміщенні. Судом проігноровані пояснення відповідача, що підтверджуються долученими фотокартками, про те, що суспільні інтереси та права мешканців будинку внаслідок влаштування відповідачем, ще до народження своїх дітей, покращення стану калясочної, жодним чином не порушені, а навпаки. Зазначав, що належної експертизи на спростування пояснень позивача проведено не було. Вказує, що суд першої інстанції, безпідставно відмовив відповідачу у застосуванні строку позовної давності, оскільки відповідач користувався калясочною з початку 2013 року, а позивач звернувся з позовом до суду лише у жовтні 2016 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Представник 3-ї особи просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з'явились.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позову.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

В статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку- це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 6 вищезазначеного закону, співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників ( ч.1 ст.5 зазначеного закону).

Рівність прав на користування підсобними приміщеннями і обладнанням мешканцями квартир передбачена ч.10 Правил користування приміщення житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 01.03.2000 року, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 12.01.2000 року №21-С (а.с.105).

Відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №45204438, сформованої 07.10.2015 року (а.с.27-29).

Відповідно із статутом ЖБК «Темп-14», зареєстрованого виконкомом Київської міської Ради народних депутатів 22.01.1979 року №181, ЖБК «Темп-14» організований з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва одного дев'ятиповерхового будинку на 234 квартири за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.

Юридична адреса кооперативу: м. Київ - 252040, вул. Деміївська, 37. Житловий будинок та надвірні будівлі належать житлово - будівельному кооперативу на правах кооперативної власності (крім квартир в цьому будинку, за які громадянами повністю внесені пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним самим як у цілому, так і по частинах (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам за винятком передачі, яка здійснюється при ліквідації. Члени кооперативу або орендарі при експлуатації квартир, жилих або нежилих приміщень, своїми діями не повинні порушувати право або погіршувати умови проживання мешканців будинку, санітарного стану будинку та прибудинкової території.

За даними експлікації внутрішніх площ жилих квартир восьмого поверху будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 є нежитлове приміщення площею 9,5 м.кв. (а.с.9).

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що сторони справи в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо користування спірним нежитловим приміщенням.

Обов'язок не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, гуртожитку, підтримувати чистоту і порядок в ньому визначений частиною 8 п. 7 Правил користування приміщення житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572.

Обов'язок кожного співвласника нести зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника, на умовах, забезпечувати збереження підсобних приміщень та технічного обладнання, належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку встановлений ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», п.п. 7, 8 Правил користування приміщення житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про усунення перешкод в користуванні спільною власністю і зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні колясочною між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Посилання апелянта на ту обставину, що позивач не надав належних доказів створення ним перешкод у користуванні колясочною, не може бути прийнято до уваги, оскільки сам відповідач визнав, що він переобладнав колясочну, зробив до неї вхід зі своєї квартири та користується нею.

Стосовно доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, щодо відмови у застосуванні строку позовної давності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відносини, які виникли в даному спорі, які є продовжуваними, тобто порушення, яке вчинив відповідач продовжується до цього часу, а тому підстав для застосування строку позовної давності не вбачається.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, перед початком розгляду справи по суті, суд роз'яснює права учасникам судового процесу. В судовому засіданні в суді першої інстанції, сторонам були роз'яснені права та обов'язки учасників судового процесу, однак, ані позивачем ані відповідачем клопотань про призначення експертизи заявлено не було. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не оспорював ту обставину, що він використовував колясочну для власних потреб.

Посилання апеляційної скарги на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин справи та без належної оцінки наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів також вважає безпідставними, так як суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази та дав їм вірну правову оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в рішенні суду висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття , однак, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 5 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: