Справа № 462/3318/18 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г.М.
Провадження № 22-ц/811/392/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів:Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Яремко Е.Р.

З участю: позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №462/3318/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 07 червня 2018 року постановлену судом у складі судді Пилип»юк Г.М. у справі за позовом ОСОБА_4 до Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним і скасування рішення та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та зобов»язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Рудненської селищної Ради Залізничного району м.Львова, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним і скасування рішення Рудненської селищної Ради Залізничного району м.Львова за № 369 від 10.04.2017 року «Про погодження ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки, згідно затвердженого детального плану території та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1» та за №479 від 15.05.2017 року «Про погодження ОСОБА_7 місця розташування земельної ділянки НОМЕР_1 згідно затвердженого детального плану території на надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2», визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 19.09.2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської ДНК Мельник Г.Я. і зареєстрований у реєстрі за № 3-3303, зобов»язання Рудненську селищну раду Залізничного району м.Львова розглянути його заяву від 15.03.2017 року про погодження йому місця розташування земельної ділянки НОМЕР_1 згідно затвердженого детального плану території на надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 на найближчому, після набрання чинності судовим рішенням, пленарному засіданні Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова.

05.06.2018 року позивач подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що розташована АДРЕСА_4 кадастровий номер № НОМЕР_2, яка була відчужена відповідачем ОСОБА_7 відповідачу ОСОБА_8 за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.09.2017 року, що посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської ДНК Мельник Г.Я. і зареєстрований у реєстрі за №3-3303.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 07 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову .

26.06.2018 року позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 07.06.2018 року.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її такою, що підлягає скасуванню. Постановляючи ухвалу суд не врахував, що відповідачі систематично відчужують безкоштовно отримані земельні ділянки з метою отримання прибутку. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру, яку він не зміг подати в суд першої інстанції, оскільки така була отримана лише після подання заяви про забезпечення позову. Постановляючи ухвалу суд не виконав вимоги передбачені ч.3 ст.153 ЦПК України, не повно встановив обставини, що мають значення для справи, а тому просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( повісток-повідомлень).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом позивач ОСОБА_4 вважає, що відповідачем Рудненською селищною радою Залізничного району м. Львова порушено його право на першочергове відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва учаснику бойових дій. Рішенням Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова №479 від 15.05.2017 року земельну ділянку на яку він претендує виділено відповідачу ОСОБА_7, а остання згідно з договором купівлі продажу від 19.09.2017 року відчужила її відповідачу ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що суд позбавлений можливості перевірити вартість належного відповідачу майна на предмет співмірності із заявленими позовними вимогами, а тому відсутні підстави для забезпечення позову. Крім того, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має реальний намір відчужити належне йому майно.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 151 ЦПК у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За змістом ч.3 ст. 150 ЦПК заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з позовної заяви позивач вважає, що відповідач порушив його право на першочергове отримання земельної ділянки, яка виділена відповідачу ОСОБА_7 та відчужена нею відповідачу ОСОБА_8 Крім цього, однією з позовних вимог є зобов'язання Рудненську селищну раду Залізничного району м.Львова розглянути його заяву від 15.03.2017 року про погодження позивачу місця розташування земельної ділянки НОМЕР_1 .

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції не врахував факт відчуження спірної земельної ділянки та що в разі задоволення позову поновлення порушених прав позивача буде ускладнено або унеможливлено. Крім цього, судом не взято до уваги, що позивач оскаржує правомірність набуття відповідачем ОСОБА_7 спірної земельної ділянки.

Висновок суду про відсутність можливості встановити співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами суперечить встановленим обставинам справи.

У преамбулі постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2016 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі Постанова), роз'яснено, що забезпечення позову - це сукупність

процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті (ч.10 Постанови).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову слід задовольнити.

Задовольняючи заяву, суд виходить з того, що позивачем доведено факт відчуження спірної земельної ділянки належними доказами, а саме інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а відтак існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси й інших осіб, зокрема відповідача ОСОБА_8 як власника спірної земельної ділянки, який не позбавлений права володіння та користування земельною ділянкою на час розгляду справи в суді.

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи .

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 07 червня 2018 року скасувати.

Прийняти постанову, якою забезпечити позов ОСОБА_4 шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1,кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_8 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 вересня 2017 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. і зареєстрований у реєстрі за №3-3303.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України .

Повний текст постанови складений 26 грудня 2018 року.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк