Справа № 459/2514/17 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/7331/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Ванівського О.М., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участі: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року у складі судді Кріль М.Д. у справі за поданням старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. про виділення 2/3 частки арештованого майна ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. звернувся до суду з поданням про виділення 2/3 частки арештованого майна ОСОБА_4.

Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року у задоволенні подання відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк» подавши апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду винесена передчасно з порушенням норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Не погоджується з висновком суду першої інстанції що цивільно-процесуальним законодавством передбачено визначення частки майна боржника а не виділення, та крім того за боржником вже визначена частка в зазначеній квартирі. Вказує, що відповідно до ст.. 379 ЦПК України право на звернення з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, має лише державний виконавець. За правилами вказаної статті суд не просто визначає, а саме виділяє частину майна з метою подальшого звернення стягнення на неї. Окрім того, судом не було залучено до участі у справі всіх заінтересованих осіб, а саме особу з якою спільно володіє майном боржник.

Просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарги підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. про виділення 2/3 частки арештованого майна ОСОБА_4 суд першої інстанції прийшов до висновку, що цивільно-процесуальним законодавством України передбачено визначення частки майна боржника а не виділення, та за боржником вже визначена частка у зазначеній квартирі.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.05.2011 року в сумі в розмірі 35279, 50 грн., яка складається з наступного: 18078, 95 грн. - заборгованість за кредитом; 14544, 38 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1656, 17 грн. - штраф (процентна складова) та 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

13 липня 2017 року Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчий лист №459/931/17на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 54650105 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 35279,50 грн.

Постановою від 06.09.2017 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшим державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої по вул. Стуса, 41/82 в м. Червонограді Львівської області.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №96513818 від 06.09.2017 року, за боржником на праві приватної спільної часткової власності, зареєстровано майно, а саме 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК , та містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 ч. 3 ст. 85 Закону N 606-XIV (реквізити виконавчого документа (назва виконавчого документа, орган, який його видав, дата видачі виконавчого документа та його номер, резолютивна частина виконавчого документа); зміст оскаржуваних дій (бездіяльності) та норму Закону, яка порушена; виклад обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; ) .

За змістом ст. 98 ЦПК , статей 18 і 121-2 ГПК учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Відповідно методичних рекомендацій щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звернутися до суду для вирішення наступних питань, зокрема визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", заяви (подання) мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, ГПК та КАС України.

З огляду на вказані вимоги заява (подання) повинні містити: Найменування суду, до якого подається заява (подання); Найменування органу державної виконавчої служби, ім'я, найменування осіб - сторін у справі, їх місце знаходження, проживання, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такі відомі.

При вирішенні питання стосовно того, яких осіб необхідно зазначати як сторони у справі, слід виходити з наступного.

Відповідно до положень глави 4 ЦПК України , пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з заявою(поданням) бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.У переважній більшості випадків як заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження - стягувач та боржник. Інші особи вказуються як заінтересовані при зверненні до суду зокрема з питаньвизначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - сторони виконавчого провадження та особи, які спільно з боржником володіють майном.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з обов'язковим викликом у судове засідання не лише державного виконавця, боржника, стягувача й прокурора (у випадках здійснення останнім представництва інтересів громадянина або держави в суді), а й учасників спільної власності на майно та з додержанням вимог ст. 29 ЦПК України щодо допустимості засобів доказування.

Зі змісту даних положень вбачається, що питання про визначення частки боржника у спільній власності розглядається судом у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням про час і місце такого засідання сторін (державного виконавця, боржника, стягувача) та заінтересованої особи, тобто учасників спільної власності на майно.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було дотримано вимог законодавства, не було зазначено осіб з якими на праві спільної часткової власності володіє ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в поданні старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. про виділення 2/3 частки арештованого майна ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки держаним виконавцем порушено порядок визначений законодавством щодо звернення до суду з поданням про виділення 2/3 частки арештованого майна.

Відповідно до ст.. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у поданні старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. про виділення 2/3 частки арештованого майна ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2018 року.

Головуючий

Судді