АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5176/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції : Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Семенюк Т.А., Поливач Л.Д.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року

в цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа у справі № 2-3757/11 таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа у справі за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню.

У квітні 2018 року представник заявника ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа у справі № 2-3757/11 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором, який знаходиться на примусовому виконанні у Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області в рамках виконавчого провадження № 49155863 та оскаржується боржником у судовому порядку.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.04.2018 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовлено.

У поданій представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3. апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про задоволення заяви про забезпечення позову. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує, що судом не було взято до уваги п. 15 постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 р., відповідно до якого до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа. Зазначає, що суд невірно застосував положення п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України та дійшов хибного висновку про те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документу можливо виключно у разі оскарження в судовому порядку рішення, на підставі якого видано цей виконавчий документ, а не самого виконавчого документу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» адвокат ЗарубайкоП.І. просив апеляційну скаргу відхилити як безпідставну. Звернув увагу на те, що судове рішення про стягнення з заявниці кредитної заборгованості не виконується нею понад 6 років.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.11.2011 р. було задоволено позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в сумі 78 780, 75 доларів США та 61 200, 48 грн. На виконання даного рішення судом першої інстанції 15.02.2012 р. було видано виконавчий лист.

У квітні 2018 р. ОСОБА_4 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про визнання даного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 432 Розділу VI ЦПК України, що регулює процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Окрім того, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, який ОСОБА_4 просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника зазначала, що протягом розгляду судом справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ймовірна реалізація державним виконавцем майна боржника в межах виконавчого провадження. А тому, у разі задоволення заяви заявник все одно буде позбавлений майна, що на сьогодні перебуває у його власності та змушений буде звертатися до суду з позовом про поновлення своїх порушених прав, що призведе до додаткових витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

А відтак, заходи забезпечення можуть бути застосовані судом за заявою сторони лише при розгляді справи в порядку позовного провадження.

Разом з тим, ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка не підлягає розгляду в порядку позовного провадження та чинним ЦПК України не передбачено можливості застосування заходів забезпечення при розгляді даної заяви.

Посилання представника заявника на положення Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 р. про можливість зупинення судом стягнення на підставі виконавчого листа до завершення розгляду скарги не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на те, що ОСОБА_4 із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця до суду першої інстанції не зверталася.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону і не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений: 06 липня 2018 року