Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 754/1513/16-ц

провадження № 61-7060св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у складі судді Галась І. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» (далі - ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання юридичних послуг.

Позов обґрунтовано тим, що договором про надання юридичних послуг обумовлена винагорода позивача за позитивний результат, а також передбачено, що у разі відмови від юридичних послуг вважається, що замовлення виконано повністю та отримано позитивний результат. Договір був підписаний сторонами, відповідач погодився з такими умовами договору та мав оплатити позивачу винагороду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року в позові ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга справедливості» до ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позитивний результат за договором замовником не отримано, оскільки позивач вважає позитивним результатом як укладання мирової угоди, так і відмову замовника від послуг юридичної фірми, що є неприпустимим, так як створює подвійні зобов'язання замовника перед виконавцем.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга справедливості». Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження підстав заявлених у позові.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відмова відповідача від послуг адвокатської компанії без реально стягнутої суми на користь ОСОБА_3 не є достатньою підставою для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи встановлені обставини у справі, виходив з того, що позивач не мав підстав для виконання дій із складанням позовної заяви та суду не надано належних та допустимих доказів, що позовна заява була складена працівниками позивача саме 17 липня 2014 року. Тому вимоги позивача про стягнення коштів за послуги щодо подання позовної заяви до суду є безпідставними.

У жовтні 2016 року адвокатська компанія звернулася до суду з касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а також вирішити питання судових витрат.

17 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за цією касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

08 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга мотивована тим, суди безпідставно відмовили у задоволенні позову та ухвалили рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки свобода договору є однією з основних засад цивільного законодавства, договір є обов'язковим до виконання. Умовами договору передбачено обов'язок замовника сплатити виконавцю винагороду за позитивний результат, яким вважається у тому числі й відмова від надання юридичних послуг. Положення договору, яке є дійсним, рішення суду про визнання його недійсним відсутнє. Договором визначено, що у разі відмови від юридичних послуг вважається, що позивачем замовлення виконано повністю та отримано позитивний результат. Договір підписаний сторонами, отже, відповідач погодився з його умовами та мав обов'язок оплатити винагороду позивачу. Майном у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається також прибуток, якщо його зароблено («Амбруозі проти Італії» - адвокат не зміг отримати гонорар за виграну справу та «Кечко проти України»). Одним із основних прецедентів щодо виплати адвокату гонорару у випадку виграшу є справа «Іатрідіс проти Греції». Європейський суд з прав людини також вказав, що подібні угоди, у разі якщо вони юридично дійсні можуть свідчити про те, що у заявника дійсно виник обов'язок виплатити гонорар своєму адвокату.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє правильне застосування судами норм матеріального права з урахуванням доводів касаційної скарги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 17 липня 2014 року між ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» як виконавцем та ОСОБА_3 як замовником було укладено договір № 17-07-14/1 про надання юридичних послуг (далі - договір), відповідно до умов якого ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга справедливості» взяло на себе зобов'язання надавати ОСОБА_3 юридичні послуги, які полягали у представленні інтересів замовника щодо стягнення коштів за договором позики від 17 лютого 2011 року, укладеного між останнім та ОСОБА_5

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 договору обов'язки адвокатської компанії полягали в наданні юридичних послуг шляхом: усного та письмового консультування; складання необхідних документів (позовних заяв, листів, претензій, апеляційних, касаційних скарг тощо); представництва інтересів замовника перед іншими особами в державних органах і установах, а також й у судових установах всіх інстанцій.

Згідно із підпунктом 4.1 пункту 4 договору оплата послуг за цим договором здійснюється відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг (додаток №1 до цього договору).

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 договору оплата послуг юридичної фірми здійснюється замовником за попередньою оплатою у розмірі 100% передоплати. У випадку здійснення юридичною фірмою відстрочки платежу до трьох днів і виконання послуг без оплати, оплата має бути здійснена не пізніше трьох днів після фактичного виконання робіт, навіть без підписання акта виконаних робіт.

До вказаного договору між сторонами було укладено додаток № 1, згідно якого визначено тарифи на надання юридичних послуг.

Згідно з додатком № 1 до договору визначено, що винагорода за позитивний результат складає 7 відсотків від реально стягнутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості») протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав відповідача від боржника. У разі прострочення виплати позивачу винагороди за позитивний результат, відповідач сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. У випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову в суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань, але не пізніше ніж один рік з дати підписання. У випадку, якщо жодна із сторін не заперечила проти продовження договору менш як за 10 днів до його закінчення, договір вважається пролонгованим на той же термін на тих же умовах (підпункт 9.1 пункту 9 договору).

17 липня 2014 року на виконання своїх зобов'язань ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» склала текст телеграми, яка була направлена на адресу ОСОБА_5, між сторонами було підписано акт № ОУ-0000483 здачі-прийняття робіт, за які замовник сплатив позивачу 400 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером №346 від 17 липня 2014 року.

18 липня 2014 року ОСОБА_3 написав заяву, яка адресована директору ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» ОСОБА_6, в якій зазначено, що у зв'язку з тим, що боржник за договором позики бажає вирішити питання щодо повернення йому боргу за цим договором мирним шляхом, і якщо він не прийде до офісу позивача протягом 15 діб, просив вважати договір про надання юридичних послуг таким, що розірвано з його ініціативи, з огляду на вирішення спору мирним шляхом.

Того ж дня ОСОБА_3 повідомив адвокатську компанію про не складення та не подання позовної заяви до суду.

Із змісту позовної заяви встановлено, що позитивним результатом для відповідача позивач вважає як укладення мирової угоди з боржником за договором позики від 17 лютого 2011 року, так і відмову від юридичних послуг.

У судовому засіданні відповідач повідомив суду, що він так і не отримав суму боргу від боржника. Однак за допомогою до позивача з цього питання більше не звертався, оскільки вважав, що укладений між сторонами договір про надання юридичних послуг розірвано.

Відповідно до статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладення, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1000 ЦК України, статті 1003 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений)зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

За змістом положень статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Водночас договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

За змістом підпункту 4.3 пункту 4 договору у випадку несвоєчасної оплати замовником послуг юридична фірма має право призупинити їх надання до оплати простроченої суми, або розірвати договір в односторонньому порядку, якщо прострочка з оплати складає більше 10 днів від дати надання третьої послуги без оплати. Замовник і юридична фірма погоджуються, що юридичні послуги можуть бути надані з відстрочкою платежу 10 днів. У випадку, якщо замовник не оплачує за три і більше надані фактично послуги 100% їх вартості (без підписання акта виконаних робіт) протягом 10 днів з останнього виконання третьої послуги, сторони погоджуються, що цей договір розірваний з ініціативи замовника на одинадцятий день після надання третьої не оплаченої послуги і до цього договору застосовуються правові наслідки розірвання договору з ініціативи замовника. У випадку оплати за надані три юридичні послуги замовником відстрочкою платежу вже після спливу часу для розірвання договору наступне відновлення цього договору має бути оформлено додатковою угодою, підписаною сторонами.

За положеннями Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Таким чином, укладений між сторонами договір передбачає права та обов'язки кожної сторони, а саме адвоката - надати правову допомогу та захист, а клієнта -сплатити надання правової допомоги.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» не надало докази щодо складання позовної заяви його працівниками саме 17 липня 2014 року та повідомлення відповідача про її готовність.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обгрунтованого висновку, що відмова відповідача від послуг ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» без реально стягнутої суми на користь ОСОБА_3 не є достатньою підставою для стягнення винагороди за позитивний результат та пені.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, за змістом додатку № 1 до договору визначено, що винагорода за позитивний результат має бути зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» протягом двох діб після фактичного отримання коштів від боржника. А у випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат.

Доводи касаційної скарги про те, що договір є обов'язковим для виконання і замовник має обов'язок сплатити юридичній фірмі (виконавцю) винагороду у розмірі 7 % за позитивний результат від реально стягнутої суми за договором позики не спростовують висновки суду апеляційної інстанції, яких він дійшов на підставі установлених обставин про те, що сума боргу ОСОБА_5 відповідачу не повернута, а відмова відповідача від послуг юридичної фірми без реально стягнутої суми на користь ОСОБА_3 не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Крім того, із змісту заяви від 18 липня 2014 року, направленої позивачу відповідачем, судами встановлено, що ОСОБА_3 звертався до позивача про не виконання юридичною фірмою дій передбачених договором протягом десяти днів і у разі не звернення до юридичної компанії за юридичними послугами вважати договір розірваним з його ініціативи в односторонньому порядку. Така форма звернення стосувалися і дій щодо не складання позовної заяви. І таким правом про відмову від виконання юридичних дій відповідач скористався на наступний день (18 липня 2014 року) після укладення між сторонами договору про надання юридичних послуг. Встановлення судами таких обставин позивачем належними та допустими доказами не спростовано. При цьому адвокатська компанія не повідомила клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору, а також не направляла йому претензію про оплату за фактично здійснені юридичні дії.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції взяв до уваги показання ОСОБА_5 про не повернення ним коштів відповідачу та про домовленість розстрочки суми боргу, що свідчить про укладення змін до договору, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_5 своїми показаннями підтвердив не повернення коштів ОСОБА_3 і саме ця обставина має значення для застосування додатку № 1 до договору. Позивач не спростував установлені судом такі обставини.

Посилання у касаційній скарзі на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини щодо дійсного виникнення у замовника обов'язку виплатити гонорар своєму адвокату не заслуговують на увагу, оскільки встановлені судами обставини справи не надають позивачу право на самостійний інтерес, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, без урахування інтересів замовника та справедливої рівноваги з надання юридичних послуг.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Верховний Суд виклав мотиви відхилення касаційної скарги з урахуванням установлених судами обставин до доводів касаційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи суди правильно застосували норми права й не допустили порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, а тому судові рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки наведені у ній доводи не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія «Ліга Справедливості» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик