справа № 274/4522/17
провадження № 2/0274/861/18

Іменем України
06.07.18 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючої - судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк-Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що за адресою: АДРЕСА_1.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач є сином колишнього власника квартири, який обіцяв добровільно знятись з реєстрації після посвідчення договору купівлі-продажу квартири, однак з 2015 р. до цього часу не знявся з реєстрації. У зазначеній квартирі відповідач не проживає з часу укладення договору купівлі-продажу. Квартира є приватною власністю позивача, а реєстрація в ній відповідача порушує права позивача, оскільки останньому необхідно нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він просить розглядати справу у його відсутні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 19).
Відповідач в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.01.2015 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9, 10).
Згідно довідки приватного підприємства «Житлоремекс 2» за адресою: АДРЕСА_1, значаться зареєстрованим син колишнього власника квартири ОСОБА_2, 1995 р.н.(а.с. 11).
Відповідно до акту від 23.10.2017 р. приватного підприємства «Житлоремекс 2» відповідач у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, але зі слів сусідів не проживає з 13.01.2015 р.(а.с. 12).
У відповідності до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Аналогічна норма закріплена і в ст. 383 ЦК України.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник, майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин, позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд, -

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.

Суддя: О.В. Замега