АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/116/12 22-ц/774/165/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 408/116/12

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційні скарги відповідача ОСОБА_3,від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_5, на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2012 року, яке ухвалене суддею Костенко В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 рокуПублічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначило, що 14 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі АКБ «Правекс-Банк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3619-019/07Р, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 36273,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99% на рік строком до 14.06.2014 року.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором між банком та ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 укладено договори поруки від 14.06.2007 року.

У звязку з неналежним виконанням відповідачами зобовязань за договором в частині своєчасного погашення кредиту та відсотків за його користування, виникла заборгованість, яка станом на 03.11.2011 року склала 18086,00 дол. США.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитом в сумі 18086,00 дол. США що еквівалентно 144314,00 грн., з яких:прострочена заборгованість по кредиту - 14000,00 дол. США, що еквівалентно 111711,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з кредиту 2281, 00 дол. США, що еквівалентно 18201,00 грн.; проценти за користування кредитом 1429,00 дол. США, що еквівалентно 11402,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів 376,00 дол. США, що еквівалентно 3000,00 грн.

Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2012 року позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 144314,00 грн та судовий збір в розмірі 1443,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_3, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що розрахунок заборгованості є незрозумілим та не повним, не містить інформації щодо всіх сум, спрямованих відповідачами на погашення кредиту та часу виникнення заборгованості. Також судом при визначенні розміру заборгованості не враховано факту реалізації транспортного засобу за виконавчим написом. Крім того, відповідача ОСОБА_3 не було проінформовано про розмір виниклої заборгованості та спосіб погашення заборгованості, який обрано банком. Порушення норм процесуального права вбачає в неповідомленні відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи, що позбавило її права приймати участь у розгляді справи та надати заперечення проти позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції всіх доказів та врахування всіх істотних обставин справи. Зокрема судом першої інстанції не перевірявся розрахунок заборгованості, який не є первинним документом обліку та не містить посилань на такі документи, не містить інформації щодо всіх сум, спрямованих відповідачами на погашення кредиту та часу виникнення заборгованості, не встановлено в якому розмірі здійснено погашення заборгованості внаслідок реалізації транспортного засобу за виконавчим написом. Крім того, відповідача ОСОБА_2 не було проінформовано про розмір виниклої заборгованості та спосіб погашення заборгованості, який обрано банком, судом не враховано, що прострочення платежу мало місце ще станом на 01.11.2008 року, а тому у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припинила свою дію. Порушення норм процесуального права вбачає в неповідомленні відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи, що позбавило її права приймати участь у розгляді справи та надати заперечення проти позову, заявити про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року замінено позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»).

Відзив на апеляційні скарги не подано.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_6.

За ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_1, будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до початку судового засідання не надавав, а тому колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності з огляду на наступне.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших учасників справи, а відповідач ОСОБА_1, будучи обізнаним про призначення справи до розгляду (що підтвердила у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2В.), протягом тривалого часу, не отримує судові повідомлення про призначення справи до розгляду (т. 2 а.с. 49-55), а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4, підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» та стягуючи з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, та наявність у звязку з цим у позивача права вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором. При цьому, суд дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов вищезазначених договорів у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та, оскільки Банком підтверджено належними доказами (договір про надання кредиту, розрахунок заборгованості) розмір заборгованості, наявні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в солідарному порядку.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційні скарги обґрунтовано тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, без належного повідомлення про дату, час та місце засідання суду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалено судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, питання щодо належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Згідно ст. 158 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, всі судові повідомлення про призначення справи до розгляду, які направлялися на адресу відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, повернулися на адресу суду із відміткою «за закінченням строку зберігання» (т. 1 а.с. 56, 57).

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вручення їм судової повістки про призначення справи до розгляду у порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності без обовязкового належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, у звязку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 14 червня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3619-019/07Р, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 36273,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99% на рік строком до 14.06.2014 року (а.с. 7-13).

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_2, а також ОСОБА_3, з кожною окремо, укладено договори поруки, відповідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов'язання перед кредитором солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору (а.с. 14-15, 16-17).

ОСОБА_1 належним чином зобовязання за кредитним договором не виконував, в результаті чого, станом на 03.11.2011 року, заборгованість позичальника перед банком склала 18086,00 дол. США що еквівалентно 144314,00 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 14000,00 дол. США, що еквівалентно 111711,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з кредиту 2281, 00 дол. США, що еквівалентно 18201,00 грн.; проценти за користування кредитом 1429,00 дол. США, що еквівалентно 11402,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів 376,00 дол. США, що еквівалентно 3000,00 грн. (а.с. 24).

Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору № 3619-019/07Р від 14 червня 2007 року, кінцевим терміном погашення заборгованості встановлено 14 червня 2014 року.

Як вбачається зі змісту кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору повернення кредиту, сплату процентів за користування ним в строк до 14 червня 2014 включно, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісячно до 10 числа (п. 4.4. Кредитного договору).

Пунктом 9.2 Кредитного договору визначено, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, визначений у п. 1.2. даного Договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення..

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто, зміни строку виконання основного зобовяання, та визначили умови такого повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, останнє погашення заборговансоті за кредитом здійснено позичальником ОСОБА_1 01 жовтня 2010 року (т. 1 а.с. 24), тобто факт прострочення виник у листопаді 2010 року, а з 10 грудня 2010 року строк користування кредитом припинився достроково, що зумовило для позичальника ОСОБА_1 виникнення обовязку в цей строк повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші платежі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявить вимоги до поручителя.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст. 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців (або протягом строку встановленому у договорі поруки, тобто протягом одного року) від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, Договори поруки від 14.06.2007 рокуне містять строку дії поруки. Натомість у пунктах 2.1. цих Договорів зазначено, що поручитель зобовязується, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, виконати за нього зобовязання перед кредитором на умовах, у порядку і у строки, встановлені Кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1. даного Договору, зі змінами та доповненнями до нього (т. 1 а.с. 14-17).

Оскільки, з договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, колегія суддів приходить до висновку, що порука припиняється після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, згідно пункту 9.2 Кредитного договору, є 10 грудня 2010 року.

Отже, кредитор був зобовязаний предявити позов до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобовязання, тобто по 10 червня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позов до боржника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 предявлено у січні 2012 року, тобто за межами строку дії поруки, у звязку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_8, про припинення поруки.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3619-019/07Р від 14 червня 2007 року та не визначено розмір коштів від реалізації заставленого транспортного засобу, які було спрямовано на погашення боргу, колегією суддів не приймаються до уваги, як необгрунтваоні та безпідставні, оскільки колегією суддів перевірено висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та зясовано, що він визначений у відповідності із умовами цього Договору, який підписано сторонами та який є чинним.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів частково задовольняє позовні вимоги та стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»(як правонаступника позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк») заборгованість за кредитним договором № 3619-019/07Р від 14 червня 2007 року станом на 03.11.2011 року в сумі 18086,00 дол. США що еквівалентно 144314,00 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 14000,00 дол. США, що еквівалентно 111711,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з кредиту 2281, 00 дол. США, що еквівалентно 18201,00 грн.; проценти за користування кредитом 1429,00 дол. США, що еквівалентно 11402,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів 376,00 дол. США, що еквівалентно 3000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» (як особи, яка понесла судові витрати) понесені та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 443,00 грн. (т. 1 а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»заборгованість за кредитним договором № 3619-019/07Р від 14 червня 2007 року станом на 03.11.2011 року в сумі 18086,00 дол. США що еквівалентно 144314,00 грн. (сто сорок чотири тисячі триста чотирнадцять грн. 00 коп.), з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 14000,00 дол. США, що еквівалентно 111711,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з кредиту 2281, 00 дол. США, що еквівалентно 18201,00 грн.; проценти за користування кредитом 1429,00 дол. США, що еквівалентно 11402,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів 376,00 дол. США, що еквівалентно 3000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк»судовий збір в розмірі 1 443 (одна тисяча чотириста сорок три) гривні 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: