Справа № 482/137/18
Номер провадження 2/482/236/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Баранкевич В.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. Позивач зазначила, що вона на підставі нотаріально укладеного договору дарування від 10.09.2009 року є власницею 2/3 частин житлового будинку розташованого за адресою: Миколаївська область м. Нова Одеса вул.Незаежності (раніше Дімітрова), 145.

Співвласником майна, а саме власником іншої 1/3 частки будинку є ОСОБА_4.

Відповідач на протязі тривалого часу порушує права позивача, як співвласника майна, зокрема не допускає до житла з метою проживання та іншого користування власністю.

Близько 5 років тому відповідач почав створювати моральний тиск, ображав принизливими словами всю родину позивача, завів велику собаку, яка перешкоджала доступ до подвір'я та город. Отже, життя стало неможливим для родини позивача, і вони прийняли рішення переїхати проживати в інший будинок.

Тим часом відповідач збудував великий паркан з металевими воротами, які запираються на ключ. І позивач втратила можливість навіть зайти на подвір'я свого будинку. А також відімкнув частину домоволодіння від газопостачання та світлопостачання без згоди на то позивача. І на даний час приміщення не придатне до проживання внаслідок його псування.

У будинку залишися речі позивача, до яких у неї також втрачений доступ.

Крім того, відповідач самовільно збудував надвірні споруди, а саме: веранду, яка побудована на підвалі з порушенням ДБН та металеву конструкцію, яка загороджує прохід до господарських споруд та городу, що належать позивачу. Таким, чином наявність вище перелічених споруд порушують право позивача безперешкодного доступу та володіння своїм майном. З даною проблемою позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів, але вони вирішити питання не змогли. У висновку Новоодеського відділу поліції від 16.01.2018 року зазначена рекомендація звернутися за вирішенням даних питань до суду.

На підставі викладеного позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_4 забезпечити ОСОБА_2 доступ до житлового будинку № 145 по вул. Дімітрова в м. Нова Одеса Миколаївської області шляхом демонтажу частини металевих воріт та демонтажу металевої конструкції, яка перешкоджає доступ до господарських будівель в обсязі необхідному для проходу за власний рахунок, тобто за рахунок відповідача.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. До суду надав відзив та в судовому засіданні пояснив, що ніяких перешкод позивачу у вільному доступі до її домоволодіння він не створює.

Він є власником 1/3 частини будинку № 145 по вулиці Незалежності (раніше Дімітрова), що розташований в м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області. Позивач є власником 2/3 частин вказаного будинку.

Дійсно, як зазначив відповідач, він поміняв ворота у двір, у звязку з тим, що старі ворота вже згнили. Крім того він добавив профнастил на огорожу попереду будинку, так як стара огорожа прийшла у негідність. Ворота та огорожа належать як позивачу так і відповідачу. Відповідач провів заміну воріт та ремонт огорожі за власний рахунок. У воротах є хвіртка, яка не зачиняється на ключ, як вказує позивач, тобто доступ до двору домоволодіння є вільним. Позивач у своїй частині будинку не проживає. Так як відповідач постійно проживає у своїй частині будинку, він зробив вхід в свою частину та зробив перед входом веранду. Вважає, що права позивача він не порушує, а тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками домоволодіння № 145, яке розташоване по вулиці Незалежності (раніше Дімітрова) в м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області. Позивач є власником 2/3 частин вказаного домоволодіння, а відповідач 1/3 частини. Розподіл домоволодіння проведений згідно рішення судової колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 24.12.2008 року. Згідно вказаного рішення проведено поділ тільки зазначеного домоволодіння, та господарських будівель і споруд. Поділ земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд не проводився. Вказані обставини сторонами не оскаржуються та визнаються.

Позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач за адресою вулиця Незалежності (раніше Дімітрова), 145 м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області.

Відповідач за власний рахунок поміняв старі ворота на нові. Нові ворота мають хвіртку. Крім того відповідач на подвірї встановив металеву конструкцію, яка відділяє його частину домоволодіння від частини домоволодіння позивача. Вказана металева конструкція перешкоджає позивачу у вільному доступі до входу до господарських будівель і споруд, так як вхід до вказаних будівель і споруд знаходиться саме з боку відповідача. Вказані обставини не заперечувалися сторонами під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Такий висновок узгоджується з нормами статей 3,15,16 ЦК України,статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту права подання позову про зобовязання відповідача ОСОБА_4. усунути перешкоди в користуванні частиною житлового будинку та господарськими будівлями і спорудами шляхом демонтажу за його рахунок частини металевих воріт та демонтажу металевої конструкції, яка перешкоджає доступ до господарських будівель і споруд в обсязі необхідному для проходу, позивач в силу ст.12 ЦК України зобов'язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України.

За приписами ст.ст. 76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть.

Позивачем доведено в судовому засіданні факт наявності фізичних перешкод з боку відповідача в користуванні власністю, а саме встановлення відповідачем на території домоволодіння металевої конструкції, яка заважає позивачу безперешкодно заходити до своїх господарських будівель і споруд, а саме до сараю. Крім того позивачем доведено факт перешкоджання в боку відповідача у вільному доступі позивачу до своєї частини будинку. Так, відповідач встановив нові металеві ворота з хвірткою, яка закривається на ключ. Дублікату ключа відповідач позивачу не надав. У двір позивача ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_4 не пускає. Вказані факти були підтвердженні в судовому засіданні свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які в судовому засіданні пояснили, що разом із позивачем ОСОБА_2 приїхали до домоволодіння за адресою: вулиця Незалежності (раніше Димитрова), 145 м.Нова Одеса Миколаївської області з метою допомогти позивачу забрати із її частини будинку її речі. Хвіртка в воротах була закрита на ключ. Відповідач ОСОБА_4 вийшов, відкрив хвіртку, але на подвіря він нікого не пускав. Тільки після скандалу він впустив позивача на подвіря. Крім того позивач ОСОБА_2 за даними фактами зверталася до Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача демонтувати частину металевих воріт, то судом встановлено, що ворота і раніше були встановлені при вході до домоволодіння. Відповідач їх тільки замінив на нові, у звязку з тим, що старі ворота вже прийшли у негідність. Нові ворота позивачем були поставлені на тому ж самому місці та мають такі самі розміри. А тому порушень прав та інтересів позивача щодо зміни воріт судом не встановлено.

У відповідності до положень ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Нормами ст. 321 та ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

У межах вироблених Європейським судом підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як існуюче майно, так і активи громадянина, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно можливості ефективного здійснення свого права власності у майбутньому. Певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту як вимога, що може вважатись активом, якщо така має обґрунтовану законну підставу, зокрема чинну правову норму.

Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала підстави вважати, що таке буде прийнятим та розраховувати на певний стан речей. Умовою наявності правомірних очікувань є достатні законні підстави. Тобто правомірні законні очікування - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, на підставі повного та всебічного аналізу наданих суду доказів, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 76, 82, 89, 95, 259, 352, 354, 355 ЦПК України-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 забезпечити ОСОБА_2 доступ до житлового будинку № 145 по вул. Дімітрова в м. Нова Одеса Миколаївської області та демонтувати металеву конструкцію, яка перешкоджає доступ до господарських будівель в обсязі необхідному для проходу за власний рахунок.

В задоволенні позову в частині демонтажу частини металевих воріт відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя