Постанова

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 459/303/16-ц

провадження № 61-28803св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

відповідач - ОСОБА_8,

третя особа - Червоноградська міська рада Львівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року у складі судді Шандра М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про поділ житлового будинку в натурі, як об'єкту права спільної часткової власності.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 31 березня 2016 року, задоволено спільну заяву сторін у справі та визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, якою сторони погодили провести реальний розподіл будинковолодіння по АДРЕСА_1, згідно якого виділити в натурі у користування та у власність: ОСОБА_4 - господарську будівлю з літньою кухнею, зазначені на технічному плані літерами В, Г, вартістю 4193 грн та споруду №1, вартістю 1343 грн. Визнано право власності за ОСОБА_4 на вказані будівлі; ОСОБА_6, - зазначені на технічному плані приміщення №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 з окремим входом у житловому будинку літ. А, загальною площею

38,9 кв.м, вартістю 21819,63 грн, вбиральню літ. Е, вартістю 284 грн. Визнано за нею право власності на вказані будівлі; ОСОБА_8, - зазначені на технічному плані приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 з окремим входом у житловому будинку літ. А, загальною площею 43 кв.м, вартістю

24119,39 грн, вбиральня літ. Д, вартістю 284 грн, споруда №2, вартістю

300 грн. Визнано за ним право власності на вказані будівлі. Провадження у справі закрито.

Із зазначеною ухвалою не погодилась ОСОБА_6 та подала апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року залишено без руху для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наданням заявнику строку - протягом 30 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 31 березня 2016 року відмовлено.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вказану ухвалу суду першої інстанції відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_6 тричі одержувала оскаржувану ухвалу, зокрема: 16 квітня 2016 року, 20 квітня 2016 року та 21 лютого 2017 року, однак апеляційну скаргу подано лише 21 червня 2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. З тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що в ній чітко та зрозуміло роз'яснено строк та порядок її оскарження згідно положень частини другої статті 294 та частини першої статті 296 ЦПК України 2004 року.

Суд апеляційної інстанції визнав зазначені апелянтом підстави для поновлення строку неповажними, у зв'язку із чим відмовив у відкритті апеляційного провадження за поданою нею апеляційною скаргою.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постановлену ним ухвалу з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно та необґрунтовано відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження та незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження. Заявник вважає, що нею був пропущений строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки судом першої інстанції в тексті ухвали було неправильно зазначено порядок її оскарження, що призвело до пропуску нею строку на апеляційне оскарження та є підставою для його поновлення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на вказану ухвалу апеляційного суду. Справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Доводи відзиву ОСОБА_4 на касаційну скаргу зводяться до того, що скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню, оскільки

ОСОБА_6 не навела жодної поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Інші учасники судового процесу відзив до касаційного суду не направили.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, що ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31 березня 2016 року залишено без руху для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку та належні докази, що їх підтверджують. Надано заявнику строк - 30 днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для подання вказаної заяви.

На виконання вказаної ухвали апеляційного суду ОСОБА_6 було подано апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 31 березня 2016 року, в якій заявник просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, посилаючись на те, що вона дійсно одержувала оскаржувану ухвалу 16 квітня 2016 року, 20 квітня 2016 року та 21 лютого 2017 року, проте через неправильне зазначення судом в тексті ухвали порядку її оскарження, нею було пропущено строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України(в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Встановивши, що в тексті оскаржуваної ухвали суду першої інстанції чітко та зрозуміло роз'яснено строк та порядок її оскарження згідно положень частини другої статті 294 та частини першої статті 296 ЦПК України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), ОСОБА_6 тричі одержувала копію оскаржуваної ухвали, зокрема: 16 квітня 2106 року (а. с. 44), 20 квітня 2016 року (а. с. 45) та 21 лютого 2017 року (а. с. 47), однак апеляційну скаргу подала лише 21 червня 2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження (1 рік 3 місяці), суд апеляційної інстанції правильно визнав неповажними зазначені нею у заяві причини пропуску процесуального строку та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 зводяться до посилань на поважність причин строку на апеляційне оскарження, зокрема щодо його пропуску саме з вини суду першої інстанції. Разом з тим, вказані доводи були предметом дослідження і перевірки апеляційним судом, який, з урахуванням встановлених обставин визнав наведені заявником причини неповажними і такими, що спростовуються змістом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, зокрема в частині роз'яснення порядку і строку її оскарження.

Інші доводи касаційної скарги, зокрема щодо обмеження апеляційним судом права відповідача на судовий захист є безпідставними, оскільки заявник не був обмежений у процесуальних правах та не дотримав процесуального обов'язку наведення поважних причин пропуску процесуального строку з поданням відповідних доказів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська