Ухвала

22 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 752/20734/17

провадження № 61-48771ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення пені та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з ТОВ «Авто Просто» пені та інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року скасовано рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня

2016 року та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено, визнано недійсною угоду від 12 грудня 2010 року № 346712, стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на його користь 53 271,17 грн.

В добровільному порядку ТОВ «Авто Просто» рішення суду не виконало, воно було виконано в примусовому порядку Голосіївським РВ ДВС міста Києва на підставі виконавчого листа, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області. 18 липня 2017 року ОСОБА_1 отримав кошти на свій картковий рахунок.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Авто Просто» інфляційні втрати за період з січня 2011 року по червень 2017 року включно в розмірі 81 947,29 грн, та пеню від простроченої суми за період прострочення з 16 жовтня 2013 року по 17 липня 2017 року у розмірі

65 995,56 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від

19 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про стягнення пені та інфляційний втрат задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 втрати від інфляції у розмірі 3 206,05 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» задоволено частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року в частині стягнення втрат від інфляції змінено.

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 втрати від інфляції у розмірі 1 446,95 грн.

В іншій частині заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року залишено без змін.

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Предметом позову у справі № 752/20734/17 є стягнення інфляційних втрат за період з січня 2011 року по червень 2017 року включно в розмірі

81 947,29 грн та пені від простроченої суми за період прострочення з

16 жовтня 2013 року по 17 липня 2017 року у розмірі 65 995,56 грн.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 176 200,00 грн (1 762,00 грн х 100).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки, заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від

19 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від

15 листопада 2018 року прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення пені та інфляційних втрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило