АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/26/18Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/789/709/18 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

за участі секретаря Панькевич Т.І., адвокатів сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Збаразького районного суду ухваленого 19 квітня 2018 року суддею Левків А.І., у справі № 598/26/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, релігійної громади Парафії Святого ОСОБА_6 с. Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів, статуту.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.1. 10 січня 2018 року ОСОБА_3 від свого імені та, з посиланням на рішення зборів релігійної громади УПЦ від 30.07.2017 року, в інтересах релігійної громади Парафії Святого ОСОБА_6 с. Котюжини Збаразького району Української Православної Церкви (надалі релігійна громада УПЦ) звернувся з вищевказаним позовом.

1.2. Порушення своїх прав як настоятеля та мирян УПЦ позивач обґрунтовує посиланням на порушення канонів (церковних правил), які викладені в Статуті релігійної громади УПЦ (надалі Статут громади УПЦ), Статуті про управління Української Православної Церкви (надалі Статут УПЦ) стосовно порядку скликання та проведення 19.03.2017 року зборів релігійної громади (Парафії) УПЦ.

1.3. Рішенням парафіяльних зборів від 19.03.2017 року змінено конфесію релігійної громади, внесено зміни в Статут релігійної громади УПЦ щодо канонічного підпорядкування, правонаступництва релігійної громади УПЦ КП позбавлено релігійну громаду УПЦ правосуб'єктності.

1.4. Позивач втратив статус керівника релігійної громади, яка була юридичною особою та позбавлений доступу до храму, як місця своєї праці.

1.5. Вказане порушення вчинено частиною мирян жителів села Котюжини, які відмовились визнавати церковні правила (канони) УПЦ всупереч положенням статуту УПЦ та з порушення вимог статтей 80,88,92 ЦК України.

1.6. Підставою своїх вимог зазначив, що:

релігійна громада КПЦ 19.03.2017року загальних зборів не проводила;

порядок проведення, зборів, прийняття та оформлення рішення зборів не відповідає положенням статуту УПЦ с. Котюжини, оскільки парафія очолюється настоятилем, який скликає парафіяльні збори та головує на них, підписує протокол та скріплює його печаткою. Вказана процедура не була дотримана;

згідно протоколів № 1,2,5 більшість парафіян прийняла рішення підтвердити канонічну приналежність УПЦ;

рішення загальних зборів №3 від 19.03.2017 року та протокол цих зборів вважає незаконним, оскільки суперечать волі релігійної громади щодо канонічної приналежності;

оспорюваний протокол не може бути підставою для реєстрації Тернопільською обласною державною адміністрацію змін в Статут релігійної громади.

1.7. Позивач просив визнати недійсним та скасувати рішення парафіяльних зборів УПЦ від 19.03.2017 року стосовно викладення статуту релігійної громади в новій редакції та виключити пункти 4, 5, якими затверджено зміни щодо конфесійності, яке відображено у назві громади в статуті громади стосовно підлеглості релігійної громади УПЦ КП, а не УПЦ та обрання 10 осіб, які представлятимуть громаду УПЦ КП при зверненні до органів державної влади щодо реєстрації статуту.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Збаразького районного суду від 19 квітня 2018 року, яке постановлено в порядку письмового провадження, у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

2.2. Рішення мотивовано тим, що на підставі оскаржуваного рішення, 27.06.2017 року, розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації зареєстровано зміни в статут релігійної громади с. Котюжини. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Закону Про свободу совісті та релігійні громади громадяни вправі змінювати свою релігію та спільно задовольняти релігійні потреби. Рішення більшої частини мирян єдиної в минулому релігійної громади, яке викладено у формі рішення парафіяльних зборів від 19.03.2017 року не порушує прав, які передбачені статтями 9 та 11 Конвенції, іншої частини мирян, що залишились в меншості.

3.Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. 17.05.2018 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення суду з посиланням на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права.

3.2. Викладені аргументи апеляційної скарги є аналогічними з доводами позовної заяви. При цьому позивач посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позовної заяви в контексті рішень Європейського Суду з прав людини.

3.3. Суд порушив норми процесуального права, оскільки справа розглянута в письмовому провадженні без заяви позивача про такий розгляд, що є однією із обов'язкових підстав для скасування судового рішення.

4.Аргументи учасників справи.

(1).

4.1. 18.07.2018 року релігійна громада Парафія Святого ОСОБА_6 с. Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії УПЦ КП подала відзив на апеляційну скаргу.

4.2. Рішення Збаразького районного суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить його залишити без змін.

4.3. Пунктом 37 Статуту релігійної громади УПЦ, в редакції від 25.03.2010 року, зазначено, що зміни та доповнення до Статуту реєструються в такому ж порядку, що і Статут.

4.4. На зборах 19.03.2017 року було обрано 10 мирян, які наділені повноваженнями звернення до державних органів про реєстрацію Статуту.

4.5. Статутом релігійної громади не передбачено порядку прийняття рішень на зборах, однак Статутом УПЦ передбачено що рішення на парафіяльних зборах приймаються простою більшістю.

4.6. Релігійна громада провела загальні парафіяльні збори відповідно до вимог, які викладені в Статуті громади та Статуті УПЦ і не порушила прав мирян, які виявились в меншості.

(2).

4.7. В суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав.

4.8. Додатково суду пояснив, що миряни релігійної громади УПЦ не відвідують храм в селі Котюжини, а настоятель позбавлений можливості відправляти релігійні обряди та ритуали в приміщенні храму, бо в даний час храм є власністю релігійної громади УПЦ КП.

4.9. З приводу почерговості проведення богослужінь в храмі села не звертались до настоятеля та релігійної громади УПЦ КП.

4.10. Порушення прав мирян УПЦ на вільне сповідування своєї релігії та відправлення релігійних обрядів в храмі вчинено іншою частиною мирян колишньої єдиної релігійної громади в результаті проведення зборів та зміни конфесійності .

4.11. При внесенні змін до Статуту релігійної громади миряни повинні були керуватись нормами Цивільного кодексу, який в таких випадках передбачає кваліфіковану більшість в 3/4 голосів при прийнятті рішення щодо внесення змін в Статут юридичної особи.

4.12. Відновлення своїх прав миряни УПЦ вважають можливим шляхом звернення до суду щодо вирішення спору стосовно правомірності зміни конфесійності, що зафіксовано в Статуті релігійної громади, позбавлення їх правосуб'єктності, а не в створенні іншої юридичної особи з прийняттям нового Статуту та відповідної реєстрації в органах державної влади.

4.13. Про існування спору з приводу об'єктів нерухомості, які були власністю релігійної громади УПЦ, та стали власністю релігійної громади УПЦ КП у зв'язку з внесенням змін до Статуту релігійної громади, в позовній заяві не зазначено.

(3).

4.14. Представник релігійної громади УПЦ КП заперечив доводи апеляційної скарги.

4.15. Додатково пояснив, що рішення більшості мирян колишньої єдиної релігійної громади УПЦ про зміну конфесійності шляхом внесення змін в Статут громади , в т.ч. і щодо правонаступництва, не може розцінюватись як порушення прав меншості колишньої єдиної релігійної громади на свободу віросповідування.

4.16. У Статуті релігійної громади зазначено, що парафіяльні збори можуть бути скликані і членами громади, а питання на зборах вирішуються простою більшістю.

4.17. На зборах 19.03.2017 року був присутнім позивач, однак в даний час йому невигідно визнавати вказану обставину.

4.18. Виходячи з причин, які послужили підставою скликання зборів релігійної громади, та зі змісту рішення зборів, позивач в силу своєї посади та приналежності до кліриків УПЦ, не підписав би протокол зборів 244-х членів колишньої релігійної громади УПЦ.

4.19. У релігійній громаді УПЦ та УПЦ КП відсутня фіксована кількість мирян на відміну від церковних громад в країнах ЄС та США.

4.20. Не може використовуватись норма цивільного права стосовно кваліфікованої більшості в 3/4 голосів при вирішенні вказаного спору оскільки цивільним законодавством регулюються цивільні відносини, які виникають на підставі актів цивільного законодавства, а не церковних правил.

4.21. Представник позивача однобоко трактує, що у випадку доктринальних конфесійних розбіжностей між релігійною громадою та її членами свобода віросповідання останніх полягає в праві вільно залишати цю громаду з посиланням на практику західних церков.

4.22. Однак, в даній справі більшість членів колишньої релігійної громади, яка мала статус юридичної особи, вирішила змінити свою конфесійність. Зміна конфесійності зареєстрованої релігійної громади потребує внесення змін в Статут цієї громади. Внесення змін в Статут релігійної громади має наслідком припинення юридичної особи шляхом реорганізації та правонаступництва.

4.23. В поясненнях суду апеляційної інстанції, представник позивача обминає питання спору з приводу майна, збудованого за рахунок мешканців села храму, які на час його зведення були членами єдиної релігійної громади УПЦ.

Обставини справи.

4.24. В 1991 року мешканці села Котюжини Збаразького району об'єднались в релігійну громаду на умовах дотримання канонів УПЦ, яка є самокерованою частиною РПЦ (а.с.25).

4.25. Вказане об'єднання набуло статусу юридичної особи шляхом реєстрації рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів №212 від 25.08.1991 року з наступними змінами, які затверджені розпорядженням голови Тернопільської ОДА №164 від 25.03.2010 року статуту релігійної громади Парафія Святого ОСОБА_6 села Котюжини Збаразького району УПЦ.

4.25. На день розгляду справи в суді, в селі Котюжини діють релігійні громади УПЦ та УПЦ КП, остання має статус юридичної особи в результаті правонаступництва після припинення релігійної громади УПЦ.

4.26. Поділ, в минулому єдиної релігійної громади села Котюжини Збаразького району, на громаду УПЦ та на громаду Української православної церкви Київського патріархату (далі по тексту УПЦ КП) відбувся весною 2017 року.

4.27. 19.03.2017 року відбулись загальні парафіяльні збори мирян релігійної громади Парафія Святого ОСОБА_6 УПЦ в кількості 244 особи, які одноголосно вирішили змінити конфесійність шляхом внесення змін в Статут громади та обрали 10 осіб - мирян для представництва громади в органах державної влади (а.с.11-12).

4.28. Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації №370-од від 27.06.2017 року зареєстровано статут релігійної громади Парафія Святого ОСОБА_6 с. Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної церкви Київського патріархату у зміненій редакції, який є чинним на даний час (а.с.13).

4.29. З наданих позивачем протоколів релігійної громади УПЦ: №2 від 11.02.2017 року, №5 від 09.04.2017року, №6 від 30.07.2017 року вбачається, що кількість мирян УПЦ коливається в межах 96-97 осіб (а.с. 37-48).

4.30. Статут про управління УПЦ

Розділ 1

Пункт 4. Українська Православна Церква здійснює свою спасительну діяльність на основі Святого Письма та Святого Передання, неухильно дотримується догматів православної віри та священних канонів і у своєму управлінні керується постановами Архієрейського Собору Руської Православної Церкви від 25-27 жовтня 1990 року та даним Статутом при повазі до державних законів і дотриманні їх.

Розділ VIII Г

Пункт 1. Парафіяльні збори, які за посадою очолює настоятель парафії, є вищим органом управління парафії.

Пункт 3. До складу Парафіяльних зборів належать священно- та церковнослужителі, засновники парафії, а також миряни, члени даної парафії, які регулярно беруть участь у літургійному житті даної парафії, відзначаються християнською доброчесністю, досягли повноліття, не перебувають під забороною в священнослужінні, церковним або кримінальним судом загальної юрисдикції.

Пункт 4. Прийняття нових членів до складу Парафіяльних зборів, так само як і вихід з них, здійснюється на підставі прохання за рішенням Парафіяльних зборів.

Пункт 5. Парафіяльні збори можуть вивести будь-кого з числа своїх членів, якщо більшістю буде визнана невідповідність такої особи нормам християнської моралі та становищу, яке вона займає.

Пункт 7. Парафіяльні збори скликаються настоятелем спільно з Парафіяльною радою або, за розпорядженням єпархіального архієрея, благочинним, або іншим уповноваженим представником єпархіального архієрея у міру потреби, але не рідше, ніж один раз на рік.

Пункт 9. Роботою Парафіяльних зборів керує настоятель згідно з ухваленим регламентом.

Пункт 10. Парафіяльні збори обирають зі свого складу секретаря, відповідального за ведення протоколу засідання.

Пункт 11. Рішення ухвалюються простою більшістю голосів. При рівній кількості голосів голос головуючого є вирішальним.

Пункт 12. Протокол Парафіяльних зборів підписується настоятелем, секретарем та пятьма членами зборів, які обираються для цього.

4.31. Статут релігійної громади Парафія Святого ОСОБА_6 села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви, затверджено ОСОБА_7 (Генсіцьким) та зареєстровано рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради №212 від 25.08.1991 року з наступними змінами, які затверджені рішенням Тернопільської ОДА №164 від 25.03.2010 року.:

Пункт 1. Релігійна громада Парафія Святого ОСОБА_6 села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви (далі Парафія) є первинним структурним підрозділом Української Православної церкви (УПЦ), який в канонічних питаннях безпосередньо входить до складу Тернопільської Єпархії УПЦ.

Пункт 3. Парафія об'єднує громадян православного віросповідання для спільного здійснення права на свободу сповідання .

Пункт 4. Парафія здійснює свою діяльність при дотриманні діючого законодавства і цього статуту.

Пункт 10. Органами парафіяльного управління є Парафіяльні збори, очолювані настоятелем і Парафіяльна рада, підзвітна настоятелю.

Пункт 11. Парафіяльні збори складаються з православних віруючих, кліриків та мирян, які досягли 18-річного віку, в канонічних питаннях визнають обов'язковість Статуту Української Православної Церкви, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають в канонічному послухові настоятелю і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті.

Пункт 12. Парафіяльні збори скликаються членами релігійної громади, настоятелем, Парафіяльною радою не менше одного разу на рік.

Пункт 15 абзац 2. Усі офіційні документи парафії підписуються настоятелем та головою Парафіяльної ради.

Пункт 16. Парафію очолює настоятель, який запрошується Парафією та призначається єпархіальним архієреєм.

Настоятель ...д) повноважно представляє Парафію перед органами державної влади, органами місцевого самоврядування, в суді.

Пункт 33. У разі припинення діяльності Парафії, майно, що належало їй на праві власності надходить у розпорядження правонаступника. Майно, надане їй у користування державними, громадськими організаціями або громадянами, повертається його власнику.

Пункт 37. Зміни та доповнення до цього Статуту реєструються в такому ж порядку, що і Статут.

Пункт 38. Парафія може припинити свою діяльність у зв'язку з її реорганізацією або ліквідацією. Реорганізація або ліквідація Парафії здійснюється відповідно до чинного законодавства.

5.НОРМАТИВНІ АКТИ, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ ВКАЗАНІ ПРАВОВІДНОСИНИ:

5.1. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 9 Свобода думки, совісті і релігії.

1. Кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно.

Стаття 11 Свобода зібрань та об'єднання.

1. Кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів.

5.2. Стаття 35 Конституції України.

"Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. "

5.3. Закон Про свободу совісті та релігійні об'єднання №987 від 23.04.1991р (надалі Закон №987)

Стаття 7. Релігійні організації

Релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади.

Стаття 8. Релігійна громада

Релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості.

Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов'язковим.

Стаття 14. Реєстрація статутів (положень) релігійних організацій

Для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим

Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).

6. Позиція апеляційного суду:

6.1. Стаття 263 ЦПК України - Законність і обґрунтованість судового рішення.

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні".

6.2. Стаття 367 ЦПК України - Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

6.3. Європейський суд з прав людини зазначає, що вирішення проблеми тлумачення національного законодавства, частиною якого є міжнародні договори, які ратифіковані державою, є функцією національних органів, а саме апеляційного суду і суду першої інстанції. Так само національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v.UKRAINE, №15123, &aух;45,ЄСПЛ,06/12/2007).

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.4. Згідно до частини 3 статті 35 Конституції України церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов'язкова.

6.5. Діяльність релігійних організацій визначається церковними правилами (канонами), які для християн православного обряду викладені в Статуті, який приймається Собором тієї чи іншої конфесії, для християн західного обряду- Кодексом канонічного права.

6.6. Релігійна громада (парафія) це добровільне об'єднання громадян одного ж і того ж віросповідування для спільного задоволення релігійних потреб на умовах дотримання канонів церкви відповідної конфесії.

6.7. Термін канон згідно Нового тлумачного словника української мови, вид.Аконіт Київ,2000 (т.2 а.с.215), означає-правило чи догмат із питань віри або виконання релігійних обрядів і т. ін. установлені найвищою церковною владою як закон.

6.8. Релігійна громада може мати статус юридичної особи, після відповідної реєстрації свого статуту в органах державної влади.

6.9. З моменту реєстрації Статуту релігійна громада набуває правосуб'єктності в цивільних правовідносинах, в т.ч. бути власником об'єктів нерухомості: храмів будинків для церковних потреб (так званих плебаній).

6.10. До моменту поділу релігійної громади села Котюжини релігійна громада УПЦ була власником храму (а.с.106), церковної хати, що не заперечили сторони в суді апеляційної інстанції.

6.11. В результаті правонаступництва релігійна громада УПЦ КП набула права власності на приміщення храму, плебанії (церковної хати).

6.12. Представник позивача в жодній із заяв по суті, апеляційній скарзі, поясненнях в суді апеляційної інстанції не зазначає про втрату релігійною громадою УПЦ права власності на об'єкти нерухомості, які зведені коштом мешканців села Котюжини.

6.13. Згідно до статті 4 ЦПК - Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

6.14. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

6.15. Відповідно до статті 5 ЦПК - Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

6.16. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

6.17. З аналізу обставин справи, пояснень сторін, долучених до справи документів, газетних заміток, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач обрав спосіб повернення втраченого майна (об'єктів нерухомості) шляхом оскарження рішення загальних (парафіяльних) зборів релігійної громади УПЦ Парафія Святого ОСОБА_6 села Котюжини, яким внесено зміни в Статут релігійної громади стосовно зміни конфесійності, що означає припинення релігійної громади УПЦ як юридичної особи та правонаступництво в майнових правовідносинах релігійної громади УПЦ КП.

(1) Щодо порушення прав на сповідування своєї релігії.

6.18. Доводом своїх вимог позивач зазначає, що 244 мирян колишньої релігійної громади УПЦ порушили право мирян, які на сьогодні становлять меншість, право на сповідування своєї релігії, оскільки позбавили доступу до храму для відправлення культових обрядів та ритуалів.

6.19. Суд апеляційної інстанції не знаходить достатньо аргументованими та доведеними належними і допустимими доказами порушення прав настоятеля ОСОБА_3 та релігійної громади УПЦ щодо порушення їхнього права на сповідування своєї релігії в результаті реорганізації релігійної громади як юридичної особи в результаті зміни конфесійності.

6.20. З пояснень представників сторін вбачається, що церква збудована коштом мешканців села.

6.21. З 1991 року по 2017 рік в селі Котюжини була лише одна релігійна громада УПЦ, яка і набула права колективної власності на приміщення церкви св.ОСОБА_8 на підставі рішення виконкому Великовікнинської сільської ради №9 від 21.03.2001 року ( а.с.143).

6.22. З пояснень представників сторін в суді апеляційної інстанції вбачається, що, ні миряни релігійної громади УПЦ, ні позивач, як настоятель цієї громади, не звертались до релігійної громади УПЦ КП про можливість почергового відправлення церковних ритуалів та обрядів в приміщенні церкви.

6.23. З долучених до справи протоколів вбачається, що за зміну конфесійності релігійної громади, внесення змін до Статуту, припинення релігійної громади УПЦ як юридичної особи проголосувало одностайно 244 парафіяни; за підтвердження приналежності до УПЦ, згідно долучених протоколів: протоколу № 2 від 11.02.2017 року -97 осіб ( а.с.37-41); протоколу № 5 від 09.04.2017 року - 97 осіб (а.с.42-44), протоколу № 6 від 30. 07.2017 року - 96 осіб ( а.с.45-48).

(2) Щодо нечинності зборів.

6.24. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку що внутрішнє життя парафії чітко визначено статутом парафії та статутом УПЦ.

6.25. Внутрішня структура релігійної громади чітко визначена статутами, що вбачається зі статуту громади ( пункти 1-3 щодо осіб хто може бути членом громади; пункти10,13,15,16 визначають структуру та управління громадою) та Статутом УПЦ ( див. п. 4.30-4.31 Постанови).

6.26. Суд апеляційної інстанції не знаходить допустимим (можливим) застосування статтю 98 ЦК України як підставу повернення правосуб'єктності, а відповідно і об'єктів нерухомості релігійній громаді УПЦ, оскільки Статут УПЦ врегулював питання прийняття парафіяльними зборами рішень простою більшістю голосів.

6.27. Застосування принципу кваліфікованої більшості при голосуванні є можливим в разі існування сталої величини - фіксованої (зареєстрованої) кількості осіб в об'єднанні громадян, яка дає можливість розрахувати кваліфіковану більшість.

6.28. Саме фіксоване членство в релігійних організаціях та належність приміщень церков церковним ієрархам та релігійним центрам є притаманне в країнах ЄС, США.

6.29. В релігійних громадах християн православного віросповідування відсутнє фіксоване членство на відміну від християн католицького віросповідування та інших релігійних конфесій в країнах ЄС та США.

6.30. Статути закордонних релігійних організацій різних конфесій містять жорсткі положення щодо фіксованого членства, коли людина має право голосувати на зборах, тільки якщо вона виконала певні процедури пройшла співбесіду, заповнила бланк встановленого зразка, була прийнята до складу парафіяльних зборів і т. д. Вказані вимоги випливають з норм Кодексу канонічного права.

6.31. У Статуті УПЦ, відповідно і в Статуті релігійної громади УПЦ відсутні вищезазначені положення та вимоги.

6.32. В Статуті релігійної громади УПЦ села Котюжини не врегульовано питання порядку прийняття рішень парафіяльними зборами.

6.33. Згідно Статуту УПЦ, викладені в Статуті УПЦ церковні правила є обов'язковими для релігійних організації, в т.ч. і для релігійної громади.

6.34. Пунктом 11 Розділу VІІІ.В Статуту УПЦ зазначено, що рішення парафіяльних зборів ухвалюються простою більшістю голосів (а.с.28).

6.35. Позивачем не надано доказів про загальну кількість парафіян релігійної громади станом на 19.03.2017 року., день проведення зборів.

6.36. На зборах 19.03.2017року були присутніми 244 мирян УПЦ.

6.37. З наданих позивачем суду протоколів зборів вбачається, що кількість мирян УПЦ в селі коливається від 105 осіб до 96 осіб. В цілому, це є менша кількість мирян від загальної кількості колишньої релігійної громади УПЦ с.Котюжини.

6.38. Результатом рішення зборів від 19.03.2017 року є припинення релігійної громади (парафії) УПЦ як юридичної особи, яка була власницею церкви та церковного будинку (плебанії).

6.39. В справи Свято-Михайлівська Парафія проти України статут Свято-Михайлівської Парафії передбачав, що вищим органом Парафії є Парафіяльні збори, які правомочні при присутності не менше 2/3 членів Парафіяльних зборів. Рішення Парафіяльних зборів приймаються простою більшістю голосів від присутніх. (п.14 рішення ЕСПЛ від 14.06.2007 року у справі Свято-Михайлівська Парафія проти України).

6.40. У справі що розглядається, ні в статуті УПЦ, ні в статуті громади УПЦ не зазначено умови (підстави) правомочності парафіяльних зборів, не визначено необхідну кількість присутніх на зборах від загальної кількості членів парафії.

(3) Щодо нечинності протоколу із - за відсутності підпису позивача як настоятеля.

6.41. Аналогічна обставина мала місце у вищезгаданій справі Свято-Михайлівська Парафія проти України.

6.42. Зі змісту пункту 37 статуту громади не випливає, що зміни, які подані на реєстрацію до органів державної влади, мають бути підписані настоятелем та Головою Парафіяльних зборів.

6.43. У вищевказаному пункті статуту громади та статті 14 Закону №987 чітко зазначено, що зміни і доповнення статутів релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів, тобто мають подаватись в той самий спосіб як документи для первинної реєстрації: громадяни в кількості не менше десяти чоловік подають заяву та статут на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 142 Рішення ЄСПЛ від 14.06.2007 року в справіСвято-Михайлівська Парафія проти України).

6.44. Тому, з врахуванням позиції ЄСПЛ в справі Свято-Михайлівська Парафія проти України безпідставним є аргумент позивача, що відсутність його підпису на протоколі, як особи яка наділена повноваженнями представляти релігійну громаду перед органами державної влади та підписувати офіційні документи парафії (див. п.15,16 Статуту релігійної громади) є доказом нечинності та недійсності протоколу парафіяльних зборів від 19.03.2017 року.

(4) Щодо застосування обраного позивачем способу захисту. 6.45. Пунктом 150 Рішення ЕСПЛ від 14.06.2007 року в справі Свято-Михайлівська Парафія проти України - Суд нагадує, що релігійні об'єднання вправі визначати на власний розсуд спосіб, в який вони прийматимуть нових та виключатимуть існуючих членів. Внутрішня структура релігійної організації та норми, що регулюють членство в ній, мають розглядатися як спосіб, в який такі організації виражають їх погляди та дотримуються своїх релігійних традицій. Суд вказує, що право на свободу віросповідання виключає будь-які повноваження держави оцінювати легітимність способу вираження релігійних поглядів (див. Hasan and Chaush, cited above, § 78; and Manoussakis and Others v. Greece, judgment of 26 September 1996, Reports 1996-IV, § 47).р

6.46. Парафіяльні збори 19.03.2017 року скликані та проведені членами релігійної громади відповідно до п. 12 Статуту громади; проголосовані відповідно до пункту 11 РозділуVІІІ Г Статуту УПЦ одностайно, більшістю -244 мирян із загальної кількості 340 мирян (244+97).

6.47. Саме в межах церковних правил, які викладені в статуті релігійної громади, в Статуті УПЦ, нормах закону Про свободу совісті та релігійні об'єднання діяли миряни, які вправі згідно п. 12 свого Статуту зібрати парафіяльні збори.

6.48. Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції не вправі давати оцінку легітимності рішенню зборів парафіян від 19.03.2017 року щодо зміни конфесійності, що може розцінюватись як втручання держави стосовно легітимності вираження релігійних поглядів.

6.49. Обраний позивачем спосіб захисту не може бути застосованим.

(5) Щодо порушення норм процесуального права.

6.50. Суд першої інстанції зробив вірний висновок по суті вимог позивача, проте з порушенням норм процесуального права.

6.51. В статті 274 ЦПК законодавець навів перелік справ які розглядаються в спрощеному порядку.

6.52. Станом на день розгляду справи це малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин.

6.53. Відповідно до частини 2 статті 274 ЦПК інші справи можуть бути розглянуті в спрощеному порядку за клопотанням позивача ( стаття 276 ЦПК).

6.54. Згідно ч. 1 ст. 276 ЦПК, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження подається в письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститись у ній.

6.55. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

6.56. З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження у вказаній справі визначив порядок розгляду вказаного трудового спору в спрощеному позовному провадженні (а.с.75).

6.57. Клопотання позивача про розгляд справи в спрощеному порядку в матеріалах справи відсутнє.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1 )Щодо суті апеляційної скарги.

7.1. Згідно до статті 374 ЦПК України 1. Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

7.2. Згідно статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

...7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

7.3. Розглянувши справу у спрощеного провадження без повідомлення сторін, суд першої інстанції порушив процесуальні норми, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

7.4. Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу обґрунтованою лише частково в частині неправомірності розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а тому рішення слід скасувати та ухвалити нове.

(2)Щодо судових витрат.

7.3. Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

7.4. Враховуючи те, що рішення суду скасовано лише в частині скасування розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а з мотивів матеріального права суті рішення не змінено, судові витрати, які понесені з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача - апелянта в межах сум ним понесеного.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 374, 376, 381, 384, 382, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -задовольнити частково.

Рішення Збаразького районного суду від 19 квітня 2018 року -скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, релігійної громади Парафії Святого ОСОБА_6 с. Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату про визнання протиправним рішення загальних зборів релігійної громади від 19.03.2017 року та недійсними в частині внесення змін до статуту релігійної громади Парафії Святого ОСОБА_6 с. Котюжини Збаразького району та у скасуванні Статуту релігійної громади Парафії Святого ОСОБА_6 в частині внесення змін на підставі рішення від 19.03.2017 року.

Судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2018 року.

Головуюча: О.І. Ткач

Судді: Г.В. Бершадська

ОСОБА_9