ЗВЕНИГОРОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ Справа № 694/657/18
провадження 2-о/694/24/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
27.06.2018 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Гончаренко Т.В.
за участі секретаря судового засідання Блискавки А.С.
за участю: прокурора Коломієць І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Звенигородка у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_1 (вул.Софії Терещенко, 40 а, м. Звенигородка Черкаської області) в інтересах держави в особі Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (вул. Мічуріна, 58, с.Озірна, Звенигородського району, Черкаської області) про визнання майна безхазяйним,
Прокурор звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області із заявою в інтересах Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, у якій просить визнати спадщину, яка відкрилась після ОСОБА_2, яка померла 02.01.1998 року, на земельну ділянку розміром 2,20 га в адміністративних межах Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, вартістю 86 668 грн. 50 коп., безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Озірна Звенигородського району Черкаської області в особі Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.
Вказана заява мотивована тим, що 02.01.1998 року у с.Озірна Звенигородського району Черкаської області померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на її майно, зокрема, відповідно до Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Озірнянської сільської ради за ОСОБА_2 облікована земельна ділянка площею 2,20 га (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №135636, вартістю 86 668,5 грн. Відповідно до довідок зі Спадкового реєстру та інформації Звенигородської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, заповіт нею не складався. Таким чином спадкове майно у розумінні ЦК УРСР є безхазяйним, а тому має перейти у власність відповідної територіальної громади.
У суді прокурор Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у вказаній заяві. Просив суд їх задовольнити.
Представник Озірнянської сільської ради Звенигородського району у судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог прокурором у інтересах сільської ради та розгляд справи за відсутності представника заявника.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов»язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно, з»ясувавши всі фактичні обставини справи, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв»язок їх у сукупності, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Положеннями ч. 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп//99 під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у зв»язку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову, та визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов»язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст.6, 7, 13 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Подаючи до суду заяву в інтересах держави, в особі Звенигородської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, прокурор вказав, що відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави, а тому зволікання органу місцевого самоврядування зі зверненням до суду з метою визнання майна безхазяйним суперечить інтересам держави та суспільства.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 02.01.1998 року в с.Озірна Звенигородського району Черкаської області, що підтверджується копією актового запису про його смерть №1 від 06.01.1998 року (а.с.9).
Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 135636 (а.с.11).
Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Звенигородському районі міськрайонного управління у Звенигородському районі та м.Ватутіне Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 24.01.2018 року № 8-23-0.171-100/166-18, середня вартість земельної частки (паю) розміром 2,39 умовних кадастрових гектари, розташованої в адміністративних межах Озірнянської сільської ради, станом на 01.01.2018 року, становить 86 668 (вісімдесят шість тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 50 коп.(а.с.10).
Згідно змісту копії листа Звенигородської державної нотаріальної контори від 31.01.2018 року № 293/01-16, та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №50738473, виданої 31.01.2018 року Звенигородською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої 02.01.1998 року не заведена, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заповіти від її імені не посвідчувалися,
у спадковому реєстрі інформація щодо нього відсутня (а.с.7,8).
Відповідно до змісту довідки № 38/02-28, виданої 05.02.2018 року виконавчим комітетом Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_2, 15.03.1916 року, померла у січні 1998 року, актовий запис №01 від 06.01.1998 року (а.с.13).
Згідно листа Озірнянської сільської ради №25/02-28 від 15.01.2018 року, сільська рада звернулася до Звенигородської місцевої прокуратури з приводу захисту інтересів сільської ради шляхом звернення до суду з заявою про визнання майна, яке належало ОСОБА_2 безхазяйним (а.с.12).
Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов»язані із визнанням майна безхазяйним та передачу його у комунальну власність, які регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР), Земельного кодексу України 1990 року (далі ЗК України 1990 року).
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що у разі відкриття спадщини, cтрок на прийняття якої закінчився до 01.01.2014 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР).
Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).
Відповідно до змісту ст.ст. 524-526 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.
Положеннями ст.ст. 527, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Згідно ст. 549 ЦК УPCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Положеннями ст. 555 ЦК УРСР передбачено перелік підстав переходу спадкового майна за правом спадкоємства до держави, а саме: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗК України 1990 року у редакції, яка діяла на час відкриття спадщини ОСОБА_2, суб»єктами права державної власності на землю виступали, в тому числі сільські Ради народних депутатів на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.
Відповідно до змісту п. 17 Перехідних положень ЗК України, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається правовстановлюючим документом, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай), та є дійсним до виділення власнику земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі йому державного акту на право власності на землю.
Відповідно до ст. 137 ЦК УРСР, майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів.
Відповідно до вимог ст. 333 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
З огляду на вказане та досліджені у судовому засіданні докази, у суду відсутні сумніви про те, що померлій 02.01.1998 року ОСОБА_2, спадкоємці якої за законом та за заповітом відсутні, за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 2,20 га, розташовану в адміністративних межах Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, а Озірнянською сільською радою вказане спадкове майно померлої ОСОБА_2 взято на баланс як безхазяйне, власника вказаного майна не виявлено, що свідчить про наявність підстав для ухвалення рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність територіальної громади с. Озірна Звенигородського району Черкаської області.
Відповідно до змісту ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-11, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 329-333, 354-355, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суд
Заяву керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_1 (вул.Софії Терещенко, 40 а, м. Звенигородка Черкаської області) в інтересах держави в особі Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (вул. Мічуріна, 58, с.Озірна, Звенигородського району, Черкаської області) про визнання майна безхазяйним задовольнити.
Визнати спадщину ОСОБА_2, яка померла 02.01.1998 року, до складу якої увійшло право на земельну ділянку площею 2,20 га, розташовану в адміністративних межах Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, вартістю 86 668,50 грн., безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Озірна Звенигородського району Черкаської області в особі Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.
Судові витрати заявнику не відшкодовуються.
Повний текст рішення складено 05.07.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя