Справа № 484/1784/18
Провадження № 2/484/981/18
22.08.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Максютенко О.А.
секретаря судового засідання Завірюха В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особитакою, що втратила право користування жилим приміщенням
26.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким що втратив право користування жилим приміщенням.
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового приміщення (будинку), розташованого за адресою : вул.Краснофлотська,23/3, в якому зареєстрований відповідач ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.
З 14.10.2006 року по 07.03.2014 року ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка являється донькою позивача.
З 2012 року та по теперішній час відповідач за місцем реєстрації не проживає.
На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.02.2014 року шлюб між відповідачем та донькою позивача розірвано, відповідач забрав свої речі з будинку та поїхав на постійне місце проживання до іншої адреси.
У звязку з тим, що відповідач є колишнім членом сімї та не проживає у житловому будинку, який належить позивачці, то у неї є усі підстави звернутися до суду з позовом про визнання його таким, що позбавлений права користування житловим приміщенням.
В звязку з тим, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку в будинку позивача, вона позбавлена законного права розпорядитися власним майном.
В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Заперечень на позов не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.1995 року належить житловий будинок № 23/3 по вулиці Краснофлотській в м.Первомайську Миколаївської області.
З 14.10.2006 року по 07.03.2014 року ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка являється донькою позивача.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.02.2014 року шлюб між відповідачем та донькою позивача розірвано, відповідач забрав свої речі з будинку та поїхав на постійне місце проживання до іншої адреси.

Згідно довідки, наданої Квартальним комітетом № 5 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за місцем реєстрації з 2012 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 107 ЖК України та розяснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12.04.1985 року, наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач з 2012 року не проживає в спірному житловому будинку, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим будинком, передбачених ст. 71 ЖК України немає, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим будинком № 23/3, що знаходиться по вул. Краснофлотській в м. Первомайську Миколаївської області,тому є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації вул.Кранофлотська,23/3 м.Первомайськ Миколаївської області) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення- задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком , який знаходиться за адресою : вул.Краснофлотська б.23/3 в м.Первомайську Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (отримання) безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: