17.08.2018 Єдиний унікальний номер 205/2196/18
Єдиний унікальний номер № 205/2196/18
Провадження № 2/205/1796/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:головуючого судді - Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання - Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: Третя Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03 квітня 2018 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона в серпні 1999 року познайомилась з ОСОБА_2, між ними зав'язались дружні стосунки. В 2006 році позивач переїхала проживати до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Вони зробили ремонт, та з серпня 2006 року почали проживати однією сім'єю, вести спільний побут. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. 27 лютого 2018 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про вступ у спадщину. Однак їй було рекомендовано звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом.

Позивач просила суд встановити факт проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з серпня 2006 року до часу відкриття спадщини та визнати позивача спадкоємцем четвертої черги.

Представник позивача письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Третя особа - Третя Дніпровська державна нотаріальна контора письмово просила розглядати справу без участі представника нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с. 18).

27 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги за законом (а.с. 49).

Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори від 14 серпня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що факт спільного проживання зі спадкодавцем повинен бути підтверджений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім'єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п'ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім'єю.

Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У п. 56 рішення у справі «Джонсон та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «сімейного життя» для цілей статті 8 Європейської Конвенції з прав людини є автономним і не залежить від того, чи знаходяться особи в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено належними і допустимими доказами організацію та витрати на поховання ОСОБА_2 здійснено позивачем (а.с. 19-21).

Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з серпня 2006 року до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, ведення ними спільного побуту, існування спільного бюджету, спільне харчування, наявність взаємних прав та обов'язків, підтверджуються показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Зазначені обставини також підтверджуються фотокартками позивача разом з ОСОБА_2 (а.с. 23-24) та довідкою КП «Оздоровлення та відпочинок» Дніпровської міської ради від 01.03.2018 року, в якій зазначено, що позивач та ОСОБА_2 перебували разом у закладі відпочинку в період з 19.06.2017 року по 24.06.2017 року.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 137/2018 року, після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою про прийняття спадщини ніхто, окрім позивача, не звертався (а.с. 48-63).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю із ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, з серпня 2006 року та по день його смерті, та відповідно наявність підстав для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 СК України, ст. ст. 15-16, 1216-1218, 1258-1259, 1264 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76, 81, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 274, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради (, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, 77), територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (, м. Дніпро, місцезнаходження: пр. Дмитра Яворницького, 75), третя особа: Третя Дніпровська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Робоча, 22а), про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) та ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю з серпня 2006 року до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2018 року.

Суддя Н.В. Басова