печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Матійчук Г.О.,

секретаря: Винник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовомОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії закінченим у зв'язку зі спливом строку позовної давності,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії закінченим у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що між ним та АКІБ «УкрСиббанк було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії за № 16-7VМ/06-2006М від 08.06.2006 року.

Згідно п.1.1 Договору Банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті з лімітом кредитування 60 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання договору складає 303 000 грн. у порядку і на умовах, зазначених у вказаному договорі зі сплатою 14 % річних за використання кредитних коштів.

Вказував, що відповідно до Додаткової угоди від 27.03.2007 року суму кредиту було збільшено на 70 000 доларів США , відповідно до п. 1.2 Договору - сторони домовились збільшити обсяг кредитування, у зв'язку з чим Банк у термін до 08.06.2007 року додатково надав Позичальнику кредит в сумі 70 000 доларів США, а інші умови договору залишилися без змін.

Позивач зазначав, що банком була надіслана вимога № 48.2-08/5123/12 від 19.10.2012 року, якою його повідомлено про невиконання умов вказаного кредитного договору та станом на 17.10.2012 року загальна сума заборгованості становить - 163 211,17 доларів США.

Позивач вважає, що оскільки банком встановлено строк повернення кредиту до 02.11.2012 року, позивачем вказані вимоги не були виконані, а банком не прийнято жодних дій щодо стягнення вказаної заборгованості у примусовому порядку, то строк позовної давності необхідно вважати пропущеним, а всі наступні платежі передбачені графіком вважати такими, що не підлягають виконанню.

Зважаючи на викладене, позивач просив визнати договір невідновлювальної кредитної лінії за № 16-7VМ/06-2006М від 08.06.2006 року та додаткову угоду від 27.03.2007 року закінченими у зв'язку зі спливом строку позовної давності, зобов'язати Банк надати нотаріусу заяву про вилучення обтяження щодо предмета іпотеки, а також зобов'язати Банк відшкодувати понесені витати, пов'язані із розглядом вказаної справи.

Ухвалою суду від 10.05.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження.

11.06.2018 року позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року заяву позивача про зміну судового засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного провадження на підготовче судове засідання за правилами загального провадження - залишено без задоволення.

Відповідач у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що заперечує проти позову та вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що суперечать суті договірних правовідносин, оскільки п. 9.5 оспорюваного договору визначено строк дії договору, який встановляється з дня укладання договору і до повного виконання зобов'язань перед банком.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії за № 16-7VМ/06-2006М від 08.06.2006 року, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику, а позичальник прийняв, кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті з лімітом кредитування 60 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання договору складає 303 000 грн. у порядку і на умовах, зазначених у вказаному договорі зі сплатою 14 % річних за використання кредитних коштів (а.с 11-15).

27.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони підтвердили про наявність заборгованості позичальника по основній сумі кредиту в розмірі 55 909,05 доларів США та домовились про збільшення обсягу кредитування, у зв'язку з чим Банк у термін до 08.06.2017 року додатково надав позичальнику кредит у сумі 70 000 доларів США, а також змінив графік погашення кредиту, шляхом викладення його в новій редакції ( а.с 23).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого, ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитними і пов'язаними з ними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що банком була надіслана вимога № 48.2-08/5123/12 від 19.10.2012 року, якою позивача було повідомлено про невиконання умов вказаного кредитного договору та станом на 17.10.2012 року загальна сума заборгованості за становить - 163 211,17 доларів США ( а.с 17).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частиною 1 ст. 520 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Частина 1 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання .

Судом встановлено, що банком виконано зобов'язання визначене умовами спірного договору та надано кредит позичальникові у формі невідновлювальної кредитної лінії, проте позивач, в порушення вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання перед банком не виконує, в результаті чого виникла заборгованість.

Суд приходить до висновку, що умовами кредитного договору (п. 9.5) визначено, що строк дії договору встановлюється з дня його укладення і до повного погашення суми кредиту та плати за кредит.

Так, згідно ч. 3. ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Крім того, умовами кредитного договору не передбачено, що у зв'язку з неповерненням кредиту протягом 14 днів з дати відправлення банком вимоги

позичальнику, строк користування кредитом вважається таким, що сплив.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги, щодо визнання договору невідновлювальної кредитної лінії за № 16-7VМ/06-2006М від 08.06.2006 року та додаткову угоду від 27.03.2007 року закінченими у зв'язку зі спливом строку позовної давності необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Банку надати нотаріусу заяву про вилучення обтяження щодо предмета іпотеки є похідними від вищезазначених позовних вимог, тому є також необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином позовні вимоги в повному об'ємі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 19, 209, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 520, 526, 610, 625, 631 ЦК України, ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд , -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору про надання не відновлювальної кредитної лінії закінченим у зв'язку зі спливом строку позовної давності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Матійчук