Справа № 477/220/18
Провадження № 2/477/346/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 28 квітня 1996 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в с-щ. Каравелове Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість та відсутність належного підтвердження факту прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що квартира була куплена матір'ю у радгоспу ім. Коларова в 1994 році, однак не зареєструвала своє право на нього в державному органі через смерть, а факт прийняття спадщини підтверджується наданими нею доказами, в тому числі і довідкою сільської ради від 19 вересня 2017 року, відповідно до якої після смерті матері вона здійснила її поховання та догляд за квартирою, тому просила суд позов задовольнити.

В судове засідання позивачка не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, а також в своїй заяві просила позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву про визнання позову, в якій також не заперечувала проти його розгляду за її відсутності.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

08 травня 1998 року в с. Коларівка Жовтневого району (тепер с. Каравелове Вітовського району) Миколаївської області померла ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді квартири, розташованої за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Коларівка, вул. Комсомольска 4,

кв. 2.

Квартира нею була куплена у радгоспу ім. Коларова Жотвневого району, де вона працювала.

На час її смерті діяли положення Цивільного кодексу України 1963 року.

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно за ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини.

Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 29 вересня 2017 року після смерті ОСОБА_2 її поховання здійснила дочка ОСОБА_1, яка потім стала опікуватися квартирою. Це підтверджує вступ нею в управління спадковим майном і таким чином прийняття спадщини після смерті матері.

На підтвердження цьому також є і наявність у позивачки документів на квартиру у виді довідки про її купівлю, а також і технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, який не міг бути складений без допуску позивачкою техніка до квартири та без здійснення ним її обмірів.

Таким чином факт прийняття спадщини позивачкою після смерті ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

В той же час, згідно із відповіддю приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області від 21 вересня 2017 року, наданою позивачці на її звернення за оформленням спадщини після смерті матері, в нотаріальному порядку оформити спадщину на квартиру неможливо також і через ненадання нотаріусу правовстановлючих документів на спадкову квартиру.

Так, було зясовано, що зазначену квартиру ОСОБА_2 отримала у власність викупивши її у радгоспу ім. Коларова, про що їй була надана довідка від цього підприємства від 23 лютого 1994 року. Але подалі вона не встигла отримати свідоцтво про право власності на квартиру та зареєструвати його в державному органі, оскільки померла в 1996 році.

В той же час, це не скасовує її право власності на квартиру, оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В ст. 548 ЦК 1963 року, який діяв на час смерті спадкодавиці також визначена аналогічна норма права.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що квартира за життя належала ОСОБА_2 і входить до складу спадщини після її смерті, тому в порядку спадкування за заповітом має відійти спадкоємиці ОСОБА_1, тобто позивачці.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 262-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 на житлову квартиру, розташовану за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с. Каравелове (раніше Жовтневий район, с. Коларове), вул. Антіна Головатого (раніше вул. Комсомольська), 4, кв. 2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом з0 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко