Провадження № 2/761/726/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

представника відповідача: Молдавської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про зобов»язання видати трудову книжку, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (далі - відповідач), в якому просив зобов'язати відповідача видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював на посаді начальника відділу правової підтримки великих корпоративних клієнтів та структурованого фінансування Юридичного департаменту в ПАТ "УКРСОЦБАНК" з 02 грудня 2013 року.

07 вересня 2017 року позивач отримав на свою поштову адресу листа від відповідача за вихідним номером 03-223/96-12069 від 28 серпня 2017 року, яким відповідач повідомив позивача про звільнення і запропонував прийти і отримати свою трудову книжку.

У зв'язку із зазначеним, позивачем 16 листопада 2017 року до відповідача був направлений лист з вимогою про пересилання трудової книжки на адресу поштою.

Незважаючи на отримання 20 листопада 2017 року відповідачем вказаної заяви про витребування трудової книжки, позивач станом на день подання позовної заяви досі не отримав своєї трудової книжки.

Вказана бездіяльність відповідача щодо повернення трудової книжки порушує права позивача, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що після отримання відповідачем листа позивача про направлення йому трудової книжки за адресою: АДРЕСА_1, 11 грудня 2017 року трудова книжка була направлена за зазначеною адресою. Тому, представник відповідача просила відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання заперечувала прости задоволення даного позову та просила суд відмовити в його задоволенні.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 18.04.2018 року відкладено проведення підготовчого судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Нова пошта».

Протокольною ухвалою суду від 03.07.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач заявою від 16.11.2017 року звернувся до відповідача з проханням про надання йому трудової книжки шляхом направлення її за адресою: 04107, АДРЕСА_1. Дана заява отримана відповідачем 20.11.2017 року та зареєстрована за вх. №96/8802 (а.с. 25).

Із листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 11.12.2017 року №03-223/96-15858 вбачається, що трудова книжка серії НОМЕР_1 видана на ім'я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, дата заповнення - 01.10.2003 року направлена позивачу за адресою: 04107, АДРЕСА_1 (а.с. 23).

З експрес-накладної №4, де міститься підпис позивача, та інформації з офіційного сайту ТОВ «Нова пошта» вбачається, що даний лист разом із вказано трудовою книжкою позивач отримав 15.12.2017 року (а.с. 24, 26).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 47 КЗпП України та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110 (далі - Інструкція), закріплено обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку.

У відповідності до п. 4.2 Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як вказано вище, в матеріалах справи наявні документи, що підтверджують отримання позивачем 15.12.2017 року даної трудової книжки, а саме, експрес-накладна №4, де міститься підпис позивача, та інформація з офіційного сайту ТОВ «Нова пошта».

Як на підставу для задоволення позову позивач зазначав про те, що ним не отримана трудова книжка, про що варто зазначити наступне.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так під час проведення підготовчого судового засідання, яке проводилось за участі позивача, останнім не заявлялись клопотання про витребування інших доказів чи проведення експертизи, які б, можливо, підтвердили факт неотримання позивачем трудової книжки.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи, позивачем доказів того, що ним не отримано трудову книжку, надано не було, як не заявлялось клопотань про витребування інших доказів чи проведення експертизи, які б, можливо, підтвердили слова позивача про неотримання ним трудової книжки.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі доказів, що підтверджують отримання позивачем трудової книжки, враховуючи відсутність порушень прав позивача відповідачем в частині направлення трудової книжки, позов про зобов»язання видати належним чином оформлену трудову книжку не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене ст. 43 Конституції України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 211, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, ст.ст. 47, 48 КЗпП України, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про зобов»язання видати належним чином оформлену трудову книжку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст виготовлено 09.07.2018 року