КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/987/18
Провадження №2/319/382/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мальованого В.О.,

при секретарі судового засідання Синяковій О.І.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вище вказана позовна заява.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 прохає суд винести рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з : літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований цеглою, житловою площею 27,0 кв..м, загальною площею - 48,8 кв.м, прибудова - літ.а, веранда- літ.а`, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - погріб, літ.В - сарай, літ.Г - скважина, літ.Д - душ, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - сарай, літ.З - сарай, №1 - огорожа, №2 - ворота, І- вимощення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3. Після їх смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, які фактично прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4.

Спадкодавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на ім"я позивача були складені заповіти. Позивач як спадкоємець прийняв спадщину, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак до цього часу свідоцтво про спадщину на житловий будинок не отримав, оскільки ним до нотаріуса не було надано правовстановлюючих документів.

За даних обставин позивач позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування і тому змушений звернутися до суду з даним позовом.( а.с.2-3).

Позивач і відповідач про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлені належним чином ( а.с.130,131).

Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів. Позивач повідомив, що позовні вимоги ним підтримуються в повному обсязі. Відповідач подав заяву, якою повідомив про визнання позову та не заперечував проти ухвалення рішення про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування( а.с. 132,133).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, з'ясувавши позиції учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району- на селище міського типу Більмак.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олексіївка Куйбишевського району Запорізької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України та свідоцтвом про народження ( а.с.4, 10).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є мати - ОСОБА_3, батько - ОСОБА_4 ( а.с.10).

Батько позивача, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.5 ).

За життя ОСОБА_4 26 серпня 2003 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_2 ( а.с.11).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.6 ).

За життя ОСОБА_2 30 липня 2008 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_1 ( а.с.12).

Мати позивача, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.7 ).

За життя ОСОБА_3 26 серпня 2003 року склала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1 ( а.с.30).

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлямии і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 13-15).

Згідно витягу з погосподарських книг за 1974-2020 р.р. ( а.с.17, 31), головою домогосподарства АДРЕСА_1 записана ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5), яка проживала за вказаною адресою до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_6, на момент смерті проживала разом з сином ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та на момет своєї смерті проживав разом з дружином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та яка на момент смерті проживала зі своїм сином ОСОБА_1 Рік забудови житлового будинку 1974. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею - 0,25га.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_5 14 вересня 2006 року на підставі ст.1241 ЦК України, успадкувала 1/8 частки майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, яке складається з земельної ділянки НОМЕР_3 ( кадастровий номер НОМЕР_4) розміром 5,97 га, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 , та грошових вкладів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями , загальною вартістю 1268,41 грн.( а.с.32, 88, 94).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_4 на підставі дублікату заповіту, успадкувавв 7/8 часток майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, яке складається з земельної ділянки НОМЕР_3 ( кадастровий номер НОМЕР_4) розміром 5,97 га, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, та грошових вкладів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями , загальною вартістю 8878,88 грн. ( а.с.33,89, 94).

Свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок спадкоємець за заповітом після померлого ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та спадкоємець за законом на обов"язку частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України, після померлого ОСОБА_4, ОСОБА_5 не отримували.

Відповідно до ст.1217, 1223, 1241 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Щодо належності спірного житлового будинку спадкодавцю ОСОБА_4, спадкоємцями якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

За життя ОСОБА_4 отримав земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_2 для будівництва житлового будинку, що підтверджується копією протоколу №2 засідання правління колгоспу "Олексіївський " від 05 липня 1972 року ( а.с. 16).

Згодом ОСОБА_4 на законних підставах в 1975 року збудував житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2, що відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок складається з : літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований цеглою, житловою площею 27,0 кв..м, загальною площею - 48,8 кв.м, прибудова - літ.а, веранда- літ.а`, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - погріб, літ.В - сарай, літ.Г - скважина, літ.Д - душ, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - сарай, літ.З - сарай, №1 - огорожа, №2 - ворота, І- вимощення.

Згідно довідки виконкому Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області № 338 від 01 червня 2018 року , за рішенням сільської ради №73 від 09 листопада 2006 року про перенумерацію будинків по Смирновській сільській раді , АДРЕСА_2, в якому проживала ОСОБА_3, присвоєно ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а.с.57).

Забудовник будинку ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом та ОСОБА_5 як спадкоємець на обов"язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України, після померлого спадкодавця ОСОБА_4 прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав. ( а.с.80).

11 січня 2011 року ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття обов"язкової частки майна спадкодавця ОСОБА_2, визначений змістом ст.1241 ЦК України, на користь свого сина, спадкоємця за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, -ОСОБА_1

09 лютого 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, згідно поданої заяви Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області була заведена спадкова справа № 36/2011 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2. ( а.с.98).

12 вересня 2011 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2, яке складалось з земельної ділянки, розташованої на території Смирновської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, площею 7/8 від 5,9716 га ( кадастровий номер НОМЕР_4) , свідоцтво про право на спадщину за заповітом , яке складається з 7/8 часток права на земельну частку (пай) у землі , яка перебуваєу колективній власності КСП "Олексіївське" Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області розміром 2,30 в умовних кадастрових гектарах, та 35 шт. простих іменних акцій ВАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь", загальною вартістю 1618,75 грн., що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про право на спадщину та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с.114, 120, 121, 122, 123).

03 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2, яке складалось з грошових вкладів з всіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на зберіганні у Куйбишевському відділенні Запорізького РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", на загальну суму 14 864,13 грн., що підтверджується відповідною копією свідоцтва про право на спадщину та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с.125,126).

Спадкоємець за змістом ст.1241 ЦК України, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, ОСОБА_3 з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась, відповідні свідоцтва не отримувала.

13 червня 2018 року позивач звернувся з заявою до Більмацької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2, яка складаєтьсяз житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 ( а.с.128), проте постановою державного нотаріуса від 13 червня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в зв"язку з тим, що документів, що підтверджують право власності на житловий будинок не надано. ( а.с.129).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується.

Що стосується позовних вимог щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування суд виходить з наступного.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час набуття права власності на будинок спадкодавцем ОСОБА_4, громадяни могли мати у власності житловий будинок. В ст.100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1975 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Як зазначалось вище, головою домогосподарства по вулиці АДРЕСА_1 ОСОБА_7, ( ІНФОРМАЦІЯ_5), яка проживала за вказаною адресою до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_6, на момент смерті проживала разом з сином ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та на момет своєї смерті проживав разом з дружином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та яка на момент смерті проживала зі своїм сином ОСОБА_1 Рік забудови житлового будинку 1974. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею - 0,25га, що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету (а.с.17) та копіями витягів з погосподарськихї книг за 1974-2020р.р.( а.с.18,19,20,21,22,23,24,25,26).

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації права власності на побудовані до 05 серпня 1992 року об'єкти досить технічного паспорта з датою будівлі, а документи, що підтверджують введення в експлуатацію, не потрібні.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1, житловий будинок та інші об'єкти були побудовані в 1975 році, вартість житлового будинкуз надвірними будівлями та спорудами становить 68 644 грн. ( а.с. 13-15, 34-40).

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, не позбавляє спадкоємця в праві на спадщину.

Беручи до уваги те, що у позивача виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_5., суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись стст.373, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1241, 1297 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий АДРЕСА_1, який складається з: літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований цеглою, житловою площею 27,0 кв..м, загальною площею - 48,8 кв.м, прибудова - літ.а, веранда- літ.а`, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - погріб, літ.В - сарай, літ.Г - скважина, літ.Д - душ, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - сарай, літ.З - сарай, №1 - огорожа, №2 - ворота, І- вимощення, як за спадкоємцем після ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Смирновська сільська рада Більмацького району Запорізької області, , юридична адреса: вул. Торгова, 3 с.Смирнове Більмацького району Запорізької області.

Суддя: В. О. В.О.Мальований