Справа № 691/371/18
Провадження № 2/691/283/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 листопада 2018 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участю секретаря судових засідань Сидоренко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № KIXRRX05920126 від 18.06.2008 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2641,76 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2008 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 року позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк з ІНФОРМАЦІЯ_4 року по 09.02.2010 року. Спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2 Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позивальника та відповідача, де, в якості адреси реєстрації, зазначена: АДРЕСА_1. Позивачем, 30.04.2017 року була направлена претензія кредитора до Городищенської нотаріальної контори. 06.06.2017 року, позивачем було отримано відповідь, де зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входить, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме: шість місяців від дня відкриття спадщини. 28.10.2017 року до спадкоємців ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № KIXRRX05920126 від 18.06.2008 року становить - 7864,37 гривні, з яких: 2641,76 гривня - заборгованість за кредитом; 97,74 гривень - заборгованість за відсотками; 427,98 гривень - заборгованість з комісії; 4696,89 гривень - заборгованість з пені. Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 7864 гривні 37 копійок та судовий збір 1762 гривні 00 копійок.
В судове засідання представник позивача не з'явився, але у матеріалах справи знаходиться клопотання, в якому він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить копія оголошення опублікованого 18.10.2018 року на офіційній сторінці Городищенського районного суду веб-порталу судової влади України. Листа про розгляд справи у його відсутність чи відзиву (заперечення) до суду не надходило.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вище викладене, зі згоди представника позивача, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були надані позивачем та досліджені у судовому засідання, вважає наступне.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, визначений у зобов'язанні.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно цієї ж статті та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № KIXRRX05920126 від 18.06.2008 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2641,76 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2008 року.
ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № KIXRRX05920126 від 18.06.2008 року, у зв'язку з чим, станом на 28.11.2017 року, має заборгованість у сумі 7864,37 гривні, з яких: 2641,76 гривня - заборгованість за кредитом; 97,74 гривень - заборгованість за відсотками; 427,98 гривень - заборгованість з комісії; 4696,89 гривень - заборгованість з пені.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1, виданого 10.08.2009 року Воронівською сільською радою Городищенського району, Черкаської області, актовий запис № 10.
В зв'язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (батька позичальника ОСОБА_3.), як спадкоємця померлого, зазначивши, що відповідач фактично прийняв спадщину після сина, так як проживав з ним на момент смерті.
Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і, у зв'язку з цим, не може бути виконане іншою особою.
Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.
Отже, з моменту смерті спадкодавця припиняються його зобов'язання за кредитним договором і переходять до спадкоємців.
Виходячи з аналізу вказаних норм Закону, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкодавцю) за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.
Згідно копії відповіді, направленої завідуючою Городищенською нотаріальною конторою на претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.04.2017 року за вих. № 85EKILFZ08GJ9, доданої до позовної заяви, в Городищенській державвній нотаріальній конторі після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 за претензією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.03.2012 року № 0618 відкрито спадкову справу № 149/2012 року.
Позивач посилається на те, що спадкоємцем після смерті позивальника ОСОБА_3 є ОСОБА_2, який фактично прийняв спадщину, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_2 після позичальника ОСОБА_3, на думку позивача підтверджується копіями паспортів останніх, де в якості адреси зазначено: АДРЕСА_1
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд, дослідивши матеріали справи не погоджується з вказаним посиланням позивача, зважаючи на наступне.
Відповідно до копії паспорту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Серії НОМЕР_2, виданого 23.02.2006 року Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області, він зареєстрований АДРЕСА_1.
Дане підтверджується довідкою виконавчого комітету Воронівської сільської ради від 24.04.2018 року № 147, виданою за запит суду про місце реєстрації відповідача, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
Щодо реєстрації позичальника ОСОБА_3, то до матеріалів справи додано лише Анкету-заяву про отримання ОСОБА_3 кредиту від 14.05.2008 року, згідно якої останній зареєстрований АДРЕСА_1, проте фактичним місцем його проживання є АДРЕСА_2 (Слід зазначити, що у Київській області немає Городищенського району, а у Городищенському районі Черкаської області - немає с. Червона Мотовилівка. Дане село знаходиться у Київській області).
Таким чином, місце реєстрації позичальника та відповідача збігаються, проте, місце фактичного проживання позивальника (спадкодавця) відрізняється від місця проживання відповідача.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Таким чином, наявність реєстрації місця проживання відповідача за останнім місцем реєстрації спадкодавця не є доказом того, що він проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі наявність реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що відповідач проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому посилання позивача на прийняття відповідачем спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, не підтверджені належними та допустимими доказами, а в судовому засіданні будь-яких інших доказів не здобуто.
Окрім того, згідно ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Як вбачається з вище згаданої копії відповіді, направленої завідуючою Городищенською нотаріальною конторою на претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.04.2017 року за вих. № 85EKILFZ08GJ9, доданої до позовної заяви, в Городищенській державвній нотаріальній конторі, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5, за претензією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.03.2012 року № 0618, відкрито спадкову справу № 149/2012 року.
Тобто, позивачу ще в 2012 році стало відомо про смерть боржника ОСОБА_3
Проте, в матеріалах справи мається Лист-претензія від 20.10.2017 року за вих. № 85EKILFZ08GJ9 адресований ОСОБА_2, який, згідно копії Реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів Претензій до спадкоємців, був переданий на Поштамп 26.10.2017 року, а відправлений 28.10.2018 року. Позовна ж заява до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до суду була подана 05.04.2018 року ( № 1983/18-вх), тобто у визначений законом строк, вимоги до спадкоємців (яким, на даний час, позивач вважає ОСОБА_2.) позивач не пред'явив, тому суд вважає, що позивач, в силу ч.4 ст.1281 ЦК України, втратив право пред'являти вимоги до спадкоємців померлого ОСОБА_3
Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що, оскільки позивач не довів, що відповідач ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_3, та враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що позивач у визначений законом строк, вимоги до спадкоємців не пред'явив, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст. 11, ч. 4 ст. 25, ст.ст. 509, 526, 530, 608, 610, 634, 1054, 1216, 1218, ч. 3 ст. 1268, 1281 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 - 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,
У задоволені позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення виготовлений 16.11.2018 року.
Суддя В. О. Черненко