РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року м. Житомир

Богунский районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Поліщук К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунского районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з припинення Державного професійно-технічного навчального закладу «Вище професійне училище м. Житомира» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунского районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 з позовом до Комісії з припинення Державного професійно-технічного навчального закладу «Вище професійне училище м. Житомира» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обгрунтування заявлених вимог вказала. Згідно Наказу Н 27-к від 04.08.2003 р. у звязку з реорганізацією ВПУ № 17, на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України переведена до Вищого професійного училища м. Житомира на посаду викладача. Наказом № 06 від 28 серпня 2018 р. її, ОСОБА_1 було звільнено з посади викладача загальноосвітніх предметів Державного професійно технічного навчального закладу «Вище професійне училище м. Житомира» у звязку із скороченням чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України про що зроблено запис у трудовій книжці яку їй вручено. Підставою для звільнення став наказ № 234 від 26.06.2018 р. «Про скорочення штату працівників» та наказ № 235 від 26.06.2018 р. «Про внесення змін до штатного розпису», відповідно до яких її, ОСОБА_1 попереджено під підпис 25 червня 2018 р. про скорочення. Вважає, що її звільнення здіснено незаконно, просила поновити на роботі та стягнути на її користь заробітну плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засідання позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши позицію учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи встановив.

Згідно записів у трудовій книжці на ім'я ОСОБА_1 на підставі наказу Н 27-к від 04.08.2003 р. у звязку з реорганізацією ВПУ № 17, та п. 5 ст. 36 КЗпП України ОСОБА_1 переведена до Вищого професійного училища м. Житомира, на посаду викладача. Наказом № 06 від 28 серпня 2018 р. її, ОСОБА_1 було звільнено з посади викладача загальноосвітніх предметів Державного професійно технічного навчального закладу «Вище професійне училище м. Житомира» у звязку із скороченням чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України про що зроблено запис у трудовій книжці яку їй вручено. (а. с. 17-21).

У звязку з припиненням ДПТНЗ «Вище професійне училище м. Житомира» шляхом приєднання до Житомирського професійного політехнічного ліцею (), згідно наказу Міністерства освіти і науки від 18.06.2018 р. №657 «Про реорганізацію закладів професійної (професійно-технічної) освіти міста Житомира» та наказу Управління освіти і науки Житомирської ОДА від 23.06.2018 р. № 197 «Про реорганізацію закладів професійної (професійно-технічної) освіти м. Житомира», ОСОБА_1 та ОСОБА_5, викладачі української мови і літератури, були попереджені про скорочення чисельності працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України 25.06.2018 р. наказ № 228. Відповідно вимогам наказу Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010 р. №1204 «Про затвердження Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів» (зі змінами від 01.09.2012 р.) (а. с. 10-14).

Відповідно до ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення численності або штату працівників.

Стаття 42 КЗпП України передбачає переважне право на залишення на роботі при звільнені робітників у зв'язку зі змінами у організації виробництва та праці. производства и труда.

При скорочені чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації перевага в залишені на роботі надається: сімейним при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостіним заробітком; особам, з тривалим безпреривним стажем роботи на даному підприємстві.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

У позивних вимогах, під час судового слухання позивачка та її представник звертали увагу, що вимоги ст.42 КЗпП України при її, ОСОБА_1 звільненні не були виконанні, а саме при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на робочі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; і тільки після цього 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Суд критично відноситься до позиції позивачки так як згідно акту засідання комісії з припинення Державного професійного технічного навчального закладу «Вище професійне училище міста Житомира» від 28.08.2018 р. ОСОБА_1 було запропоновано декретне місце, оскільки згідно штатного розпису вакантних посад в закладі не було, від якого вона категорично відмовилась у звязку з чим і був складений відповідний акт. (а. с. 64).

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1, обгрунтовуючи позовні вимоги доволі не обєктивно розглядає вказані обставини а саме вакантне місце (декретна відпустка) у закладі було запропоновано як їй так і ОСОБА_5 на що ОСОБА_5 погодилася а вона, ОСОБА_1 відмовилася у звязку з чим посилання позивачки на вимоги ст. 42 КЗпП України є не коректним.

Крім того, суд, керуючись принципами справедливості та виваженості звертає увагу, щодо харектиризуючих даних та соціальних звязків позивачки та ОСОБА_5

Так, ОСОБА_1 має вищу категорію, звання «старший викладач», стаж роботи в закладі 20 років; мешкає разом з батьками: ОСОБА_6, 18.09.1949 р. н. та ОСОБА_7, 04.03.1953 р. н. за адресою: АДРЕСА_1 які отримують щомісячну пенсію відповідно 3 657,92 грн. та 1 435,00 грн. (а. с. 48-50).

ОСОБА_5 має вищу категорію, звання «старший викладач», стаж роботи в закладі 23 роки, являється інвалідом ІІІ групи (онкологічне захворювання, довідка МСЕК Серія 10 АБ № 675037) (а. с. 67-68).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з івалідністю в Україні» - «…підприємства, установи, організації, фізичні соби, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робючі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю…».

З викладеного свідчить, що чинним законодавством передбачено створення робочих місць для даної категорії громадян, їх працевлаштування, а тому, як наслідок, і гарантія їх незвільнення при скороченні штату працівників.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_5, у випадку застосування ст. 42 КЗпП України, мала б переважне право залишення на роботі чим ОСОБА_8

З урахуванням викладеного, керуючись п.1 ст.40, 42 КЗпП України, Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з івалідністю в Україні», ст. ст. 10, 12, 15, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комісії з припинення Державного професійно-технічного навчального закладу «Вище професійне училище м. Житомира» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.12.2018 року.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка