Справа № 390/1048/18
Провадження № 2/390/650/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"29" серпня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Губанові М.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький, в заочному порядку, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від імені якого виступає: філія АТ «Укрексімбанк» у м.Кропивницькому (вул.Вокзальна, 16, корп.1, м.Кропивницький, 25002) до ОСОБА_2 (вул.Центральна, 67, с.Високі Байраки, Кіровоградського району та області, 27601) про стягнення заборгованості за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № БН/2013-08,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії в сумі 8310,10 грн., трьох процентів річних в сумі 543,29 грн., інфляційне збільшення суми боргу в сумі 2170,87 грн. та судові витрати по справі. Вимоги обґрунтував тим, що 01.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір та останньому надано кредит в сумі 8000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі ставки 36 % річних. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, банк був змушений звернутися з позовною заявою до суду за захистом своїх прав. Так, 19.08.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області у справі № 390/1057/15-ц за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту було постановлено рішення, яким з останнього на користь банку стягнуто 5386,47 грн. Вказане рішення в подальшому передано на примусове виконання, однак через його невиконання відповідачем позивач продовжив йому нараховувати відсотки та пеню за користування кредитними коштами. Оскільки зобовязання не припинено і його невиконання не звільняє відповідача від відповідальності, кредитну заборгованість позивачем збільшено - до неї додано три відсотки річних та інфляційні втрати, через знецінення грошових коштів, які, разом з судовими витратами позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення по обставинам справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно повідомлення про отримання поштового відправлення, на пропозицію суду відзив на позов ним не подано, а тому з урахуванням відкритості та загальнодоступності інформації щодо справи, розгляд справи проведено без його участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № БН/2013-08. Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу до 31.07.2015 року надано кредит, ліміт якого не перевищує 8000,00 грн. для розрахунків із застосуванням картки. В свою чергу, відповідач зобовязався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі ставки 36 % річних, але у всякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 31.07.2015 року (а.с. 6-10).

У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач 22.05.2015 року звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № БН/2013-08 від 01.08.2013 року, яка виникла станом на 20.05.2015 року в сумі 5386,47 грн. Рішенням від 19.08.2015 року суд, предявлені позовні вимоги задовольнив у повному обсязі стягнув з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»заборгованість за кредитним договором в сумі 5386 грн. 47 коп. з яких: 3637,01 грн.- заборгованість за кредитом, 874,77 грн.- заборгованість по процентам, 738,09 грн. - нарахована пеня за кредитом та 136,60 грн. - нарахована пеня по процентам, а також 243 грн. 60 коп. витрат по справі.

Вказане рішення набрало законної сили.

07.09.2015 року судом видано виконавчий лист для примусового виконання зазначеного рішення.

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, за пошуковим запитом, проведеним за анкетними даними відповідача, встановлено, що в Кіровоградському РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 48702655, стягувачем в якому зазначені ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», а боржником ОСОБА_2

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно умов укладеного кредитного договору, позичальник зобовязався погасити кредит, не пізніше дати, визначеної п.2.1 договору, в порядку, визначеному п.п. 3.4, 3.5, а саме погашення кредиту відбувається у валюті кредиту щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту.

Пунктами 9.1-9.3 договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі.

Разом з тим, у п. 6.1.2 договору сторони узгодили, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту та сплати процентів у разі невиконання останнім будь-яких умов договору.

Встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязання, банк 22.05.2015 року звернувся до суду з позовом до останнього про стягнення заборгованості, тобто звернувся до боржника з вимогою про стягнення заборгованості достроково.

Таким чином, слід дійти висновку, що предявивши позовну вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, позивач, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2015 року.

Отже, позивач скористався правом дострокового повернення кредиту та сплати процентів, у звязку з чим строк виконання зобовязання закінчився 19.08.2015 року, тому нарахування позивачем процентів за користування кредитом з цього часу є безпідставним.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 564/2199/15-ц, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В звязку з чим, доводи позивача про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій не заслуговують на увагу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на час розгляду даної справи судом, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2015 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 5386,47 грн. на даний час не виконано, у звязку з чим наявні підстави, передбачені статтею 625 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Таким чином, після ухвалення рішення суду від 19.08.2015 року про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно положень ст.625 ЦК України, в межах строку позовної давності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню лише в частині стягнення заборгованості в сумі 2714,16 грн., з яких: 543,29 грн. - три проценти річних від простроченої суми заборгованості, що включають 302,90 грн. - три проценти річних на суму основного простроченого боргу, та 240,39 грн. - три процента річних на суму прострочених процентів, а також 2170,87 грн. - інфляційні нарахування, що включають 1079,61 грн. - інфляційні нарахування простроченого основного боргу та 1091,26 грн. - інфляційні нарахування на суму прострочених процентів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 13, 77-81, 89, 235, 259, 263-265, 282-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від імені якого виступає: філія АТ «Укрексімбанк» у м.Кропивницькому (вул.Вокзальна, 16, корп.1, м.Кропивницький, 25002) до ОСОБА_2 (вул.Центральна, 67, с.Високі Байраки, Кіровоградського району та області, 27601) про стягнення заборгованості за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № БН/2013-08, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та області, ідентифікаційний номер 0) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (вул.Антоновича, 127, м.Київ, індекс 03150, ) заборгованість в сумі 2714,16 грн., з яких: 543,29 грн. - три проценти річних від простроченої суми заборгованості, що включають 302,90 грн. - три проценти річних на суму основного простроченого боргу, та 240,39 грн. - три процента річних на суму прострочених процентів, а також 2170,87 грн. - інфляційні нарахування, що включають 1079,61 грн. - інфляційні нарахування простроченого основного боргу та 1091,26 грн. - інфляційні нарахування на суму прострочених процентів.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та області, ідентифікаційний номер 0) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (вул.Антоновича, 127, м.Київ, індекс 03150, ) судові витрати в сумі 575,48 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції.

Суддя