УХВАЛА

18 грудня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрції шлюбу, визнання договору дарування недійсним та поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа № 686/29856/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрції шлюбу, визнання договору дарування недійсним та поділ спільного майна подружжя.

Одночасно позивач в прохальній частині просить суд з метою забезпечення позову, до прийняттю рішення по справі накласти арешт на житловий будинок (реєстраційний номер 8074852) житловою площею 51,7 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1, є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.09.2009 р. За спільною заявою сторін, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 визнав себе батьком ОСОБА_5, про що свідчить запис у свідоцтві про народження.

Із батьком дитини, ОСОБА_2, у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 не перебувала. В період з грудня 2000 року по січень 2013 року сторони проживали із відповідачем та донькою (в період до 2010 року) від першого шлюбу (ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) однією сім'єю та вели спільне господарство, а також мали спільний бюджет, взаємні права та обв'язки.

Весь цей час, за виключенням періоду з червня 2012 року по листопад 2012 року, сторони проживали за адресою АДРЕСА_2 у кімнаті гуртожитку, яка належить позивачу на праві власності.

З 18.02.2005 року Хмельницькою районною державною адміністрацією позивач зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця (код КВЕД 47.82 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям).

07.07.2010 року ОСОБА_2 за спільні кошти з мого позивача був придбаний у власність житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_3) загальною площею 74, 3 кв.м.,

житловою площею 51.7 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Згідно інформації з Держреєстру прав власності на нерухоме майно вартість даного будинку в 2010 році складала 65177 грн.

З метою проведення ремонту даного будинку (косметичний ремонт кімнат, заміна вікон та ін.) ОСОБА_1 взято кредит на суму 28000 гривень в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №1 по договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 від 25.07.2012. ОСОБА_2 13.08.2012 було дано згоду на отримання вищевказаного кредиту.

Після завершення ремонту у вказаному будинку сторони проживали в період з червня 2012 року по листопад 2012 року. Син ОСОБА_5 відвідував дитячий садочок в смт. Наркевичі за адресою: Хмельницька обл., Волочиський р-н, смт. Наркевичі, вул. Карла Маркса, буд. 1.

У зв'язку із погіршенням відносин з січня 2013 року сторони спільно не проживають.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини у зв'язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача , з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин першою та шостої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об'єкта спору до вирішення справи в суді.

З огляду на викладені обставини, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому необхідно вжити заходи забезпечення позову заявлені позивачем до ухвалення остаточного рішення по справі.

Однак, суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3ст. 150 ЦПК).

Згідно з ч.1ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до цього Закону державна реєстрація обтяжень нерухомого майна здійснюється в Державному реєстрі прав органами державної реєстрації прав на підставі ухвали суду про накладення арешту на нерухоме майно.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Стаття 153 ЦПК України: залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч.7).

Відповідно до ч.1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову, як вище було зазначено, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника спірного майна, не призведе до понесення додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачу будь-яких збитків.

Отже, проаналізувавши зміст вимог, розглянувши подане клопотання про забезпечення позову, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів і відповідності виду забезпечення позову суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,153,157 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Накласти арешт на на житловий будинок (реєстраційний номер 8074852) житловою площею 51,7 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Копію ухвали для виконання направити Управлінню державної реєстрації Хмельницької міської ради ( 29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 3).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: С. Стефанишин