Справа № 308/7697/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 (88000, м. Ужгород, вул. Володимирська, 11/8) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 (Львівська область, Старосамбірський район, с. Велика Сушиця), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначила наступне: 26 липня 2014 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис № 322.

За час перебування у шлюбі у подружжя народилася одна спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначає позивач постійні сварки та скандали вчинені чоловіком неодноразово відбувалися в присутності їх спільної дитини, при чому неодноразово. В результаті їх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сімю їх дитині. Останні роки життя вони як сім'я не проживають, та не виконують сімейних обовязків, між ними постійно виникають суперечки, спільне господарство ними не ведеться, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними.

Крім того, як зазначає позивач вона змушена утримувати та виховувати малолітню дочку, перебуваючи у відпустці по догляді за дитиною,у звязку з чим просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, подала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, у якій зазначила, що позов у частині розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, а в частині щодо стягнення аліментів просила суд призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., замість зазначеного у позовній заяві розміру 1/3 частини всіх виді його доходів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Подав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, щодо призначення аліментів не заперечує проти суми 2 000, 00 грн. щомісяця.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цьогоКодексу.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3ст. 200 ЦПК України.

Судове засідання у справі було призначене на 25.09.2018 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 03.10.2018.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 26 липня 2014 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис № 322.

Від шлюбу у них є донька ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-СГ № 490438) та проживає з позивачем.

Останні роки життя позивач та відповідач як сімя не проживають, та не виконують сімейних обовязків, між ними постійно виникають суперечки, спільне господарство ними не ведеться, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними.

Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2018 рік для дітей віком до 6 років з 01.07.2018 року становить 1 559 грн.

Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року у розмірі 3 723,00 грн.

Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років складає 779,50 грн., їх мінімальний рекомендований розмір складає 1 559 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 2 606,10 грн.

Відомостей щодо працевлаштування ні позивачем ні відповідачем суду не надано.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати, та визначити розмір аліментів який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 2 000,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача, за позовну вимогу щодо стягнення аліментів судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 200, 206, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 24, 55, 109, 112, 180, 181, 182, 184 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, укладений 26 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області та зроблено відповідно вий актовий запис № 322, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 118622, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (Львівська область, Старосамбірський район, с. Велика Сушиця, ідентифікаційний номер - суду не відомий, серія та номер паспорта суду невідомі), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (88000,

м. Ужгород, вул. Володимирська, 11/8, серія та номер паспорта ВР 533208, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 09 липня 2018 року (дати звернення до суду з відповідним позовом) до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (Львівська область, Старосамбірський район, с. Велика Сушиця, ідентифікаційний номер - суду не відомий, серія та номер паспорта суду невідомі), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (88000, м. Ужгород, вул. Володимирська, 11/8, серія та номер паспорта ВР 533208, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (Львівська область, Старосамбірський район, с. Велика Сушиця, ідентифікаційний номер - суду не відомий, серія та номер паспорта суду невідомі) на користь Державного бюджету України, витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 03.10.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4