СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
№2/760/307/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

24 вересня 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

У липні 2017 року Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Посилається на те, що 12 серпня 2009 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував та станом на 31 травня 2017 року мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 102159,87 гривень, яка включала в себе:

- 8395,99 гривень - заборгованість за тілом кредиту;

- 90096,81 гривень - заборгованість за процентами;

- 3667,07 гривень - заборгованість по сплаті пені;

З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідач до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справ у відсутність Сторін на підставі наявних матеріалів справи із постановленням заочного рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

12 серпня 20093 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію на суму в розмірі 8500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних.

З наданого Позивачем розрахунку встановлено, що протягом дії кредитного договору розмір процентної ставки за користування кредитом неодноразово змінювався, зокрема: з 01.09.2014 - 34,8% річних, а з 01.04.2015 - 43,20% річних.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Встановлено, що Відповідач своїх зобов'язань не виконував, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість.

При вирішенні питання про відкриття провадження суд звертав увагу Позивача на необхідність додаткового обгрунтування складеного розрахунку заборгованості боржника за договором, у зв'язку з чим Банку надавався строк для усунення виявлених недоліків.

У відповідь на ухвалу суду від 18.05.2017 Позивачем було подану позову заяву в новій редакції, проте розрахунок не був уточнений.

Так, починаючи з 01.09.2014 банком встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 34,8% річних, і така ж ставка (34,8% річних) - на прострочену заборгованість. З 01.04.2015 процентна ставка за користування кредитом збільшена до 43,2% на поточну заборгованість і так само - на прострочену заборгованість.

З розрахунку вбачається, що в період з 30.05.2014 по 31.05.2017 розмір простроченої заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту взагалі не змінювався і дорівнював 587,61 гривням (стовпчик №5 таблиці розрахунку - а.с.-зворот). За умови незмінної з 01.05.2014 процентної ставки на прострочену заборгованість (43,2%) щомісячні нарахування з вказаної дати не повинні були б значним чином різнитися. Натомість, з розрахунку заборгованості складеного Позивачем вбачається, що щомісячні нарахування процентів на сталу суму простроченої заборгованості (587,61 грн) щомісяця збільшувались зі 713,58 гривень (за 29 днів квітня 2015 року) до суми в розмірі 5746,08 гривень (за 28 днів квітня 2017 року).

Зазначені суми нарахувань неможливо пояснити з наданих Позивачем документів, умов договору, інших відкритих джерел. При цьому і найменша вказана сума жодним чином не відповідає річній процентній ставці 43,2%.

Таке ж саме поступове збільшення нарахувань на прострочену заборгованість відбувалося і в період дії ставки 30% та 34,5%.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач не спромігся надати суду обгрунтований, зрозумілий розрахунок заборгованості Відповідача в частині нарахованих процентів на тіло кредиту, а тому в цій частині слід виходити з наступного.

Правова позиція Верховного Суду для даному випадку вказує на обов'язок суду самостійно визначити заборгованість позичальника за кредитним договором за наявними матеріалами.

Враховуючи умови договору щодо процентної ставки на прострочену заборгованість, яка становила в різні періоди 30%, 34,8% та 43,2 % річних, розмір простроченої заборгованості в сумі 587,61 гривень в період з 30.05.2014 по 31.05.2017, суд засобами електронної системи «ЛІГА:Закон» визначив розмір процентів на прострочену заборгованість за вказані періоди:

Сума простроченого боргуПеріод нарахуванняКількість днів Розмір процентів річнихЗагальна сума процентів
587.6130.05.2014 - 31.08.20149430 %45.40
587.6101.09.2014 - 01.03.201518234.8 %101.96
587.6101.04.2015 - 31.05.201779243.2 %550.12

Загальна сума процентів, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 30.05.2014 по 31.05.2017 становить 697,48 гривень.

Крім того, до вказаної суми суд додає заборгованість за процентами, нараховану Позивачем на прострочену заборгованість за період 31.03.2014 по 30.05.2014 - 76,57 гривень (стовпчик 10). Відтак, сума процентів, нарахована на прострочену заборгованість за розрахунком суду становить 774,05 гривень. Позивач також вимагає стягнути з Відповідача суму процентів, нараховану на поточну (не прострочену) заборгованість в сумі 436,25 гривень

Таким чином, стягненню з Відповідача підлягає загальна заборгованість за процентами в розмірі 1210,30 гривень.

Що стосується вимог про стягнення з Відповідача пені, то в даному разі суд виходить з того, що Умовами передбачений обов'язок позичальника сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (за кожен день прострочення) + 100 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму в розмірі від 100 гривень другий місяць поспіль і більше.

Керуючись зазначеними умовами договору щомісячно починаючи з 01.05.2014 Банком нараховувалася неустойка в розмірі 100 гривень. Враховуючи, що розмір заборгованості за тілом кредиту становив з того часу більше 100 грн, такі дії формально відповідають умовам договору.

Нарахований розмір неустойки (3667,07 гривень) не перевищує розмір простроченої заборгованості Відповідача за тілом кредиту та процентами, а тому підстав для його зменшення згідно зі ст. 551 ЦК України суд не вбачає.

Таким чином, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає лише сума заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею в сумі 13273,36 гривень.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 132,73 гривень (1% від задоволених вимог).

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 12.08.2009 в сумі 13273,36 (тринадцять тисяч двісті сімдесят три грн. 36 коп.) гривень, з яких:

- 8395,99 гривень заборгованості по тілу кредиту;

- 1210,30 гривень заборгованості за процентами;

- 3667,07 гривень неустойки (пені).

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в розмірі 132,73 гривень.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ;

Відповідач: ОСОБА_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Суддя: