Справа № 396/626/18
Провадження № 2/396/329/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09.07.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/626/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що 31 серпня 12013 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстровано в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні характери, що призвело до припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати.

Крім того з червня 2017 року сторони разом однією сім»єю не проживають, діти проживають разом з позивачкою. Позивачка не має змоги працювати, так як знаходиться по догляду за малолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному позовному провадженні, та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 21.05.2018 року.

21.05.2018 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 11.06.2018 року.

08.06.2018 року через канцелярію суду надійшов письмовий відзив відповідача у справі ОСОБА_2 на цивільний позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, зі змісту якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 заявлені до нього позовні вимоги позивача не визнає, зокрема в частині стягнення аліментів на утримання дружини у зв"язку з їх безпідставністю, недоведеністю та необгрунтованістю, посилаючись на те, що позивач у своїй позовній заяві не зазначила, що вона отримала судовий наказ від 27.04.2018 року, виданий Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за яким з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини.

ОСОБА_2 на даний час працює помічником приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з місячною заробітною платою, 3723,00 грн.

Крім того у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що він має заборгованість по оплаті комунальних послуг в розмірі 12000 грн., а також має хронічне захворювання щитовидної залози, вважає, що призначення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від доходів є безпідставним і необгрунтованим та таким, що суперечить закону, оскільки на утримання дружини у відповідача немає коштів та можливості враховуючи його доходи, витрати, відрахування, заборгованість та прожитковий мінімум.

Щодо причини припинення сімейних відносин ОСОБА_2 зазначає, що позивач сама зруйнувала сім"ю, зокрема скандали були по її ініціативі.

11.06.2018 року розгляд справи відкладено на 27.06.2018 року.

27.06.2018 року у зв"язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 09.07.2018 року.

02.07.2018 року через канцелярію суду найшла відповідь на відзив в якому позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 посилається на своє скрутне матеріальне становище, мотивуючи ці обставини тим, що відповідач нібито щомісячно отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3 723 грн. 00 коп. та має значні витрати, а саме зі сплати аліментів, комунальних платежів, а також витрат на лікування. Однак, вищезазначене твердження відповідача, стосовно скрутного матеріального становища та отримання щомісячного доходу лише в розмірі мінімальної заробітної плати не відповідає дійсності, а саме ОСОБА_2 є фахівцем галузі права та надає юридичні послуги. Отже, окрмі отримання щомісячного доходу в розмірі мінімальної заробітної плати консультанта приватного нотаріуса, відповідач по справі також отримує доходи від здійснення представництва в судах. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

09.07.2018 року позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши, що шлюб між ними носить лише формальний характер. Примирення не можливе. Крім того просить стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача, додавши, що позивач здійснює представництво в судах та має можливість утримувати і її.

09.07.2018 року ОСОБА_2 для розгляду справи не зявився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом публікації на сайті "Судова влада" Новоукраїнський районний суд. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, в зв»язку з чим, суд ухвалив за можливе та необхідне розглянути справу без його участі на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та у поданому відзиві, оскільки відповідач отримував виклики до суду, а в подальшому перестав з'являтися до поштових відділень, як за місцем проживання так і за місцем реєстрації, що підтверджено повідомленням "укрпошти" про невручення з інших причин (а.п.73-75, 88-89), що свідчить про навмисне відповідачем ухилення від отриманнгя виклів суду, хоча останній знаючи про розгляд справи(а.с. 35-37) повинен цікавитися справою та будучи фахівцем в галузі права, що підтверджено візиткою про надання юридичних послуг (а.с.83) не повинен зловживати своїми процесуальними правами, в тому числі не отримувати повістки суду.

Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії I-ОЛ № 070601, виданого 31 серпня 2013 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 31 серпня 2013 року було зареєстровано шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 598. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на «Березій» (а.с. 20 ).

Шлюб укладено сторонами вперше.

Від шлюбу сторони по справі мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, останнім часом між ними виникли конфлікти зумовлені несхожістю їхніх характерів, що призводить до сварок, які негативно відображаються на їх спільному житті, тому вони вирішили припити шлюбні відносини. Примирення між сторонами неможливе.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного.

Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сімї стали неможливими.

Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до положень ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «Березій».

В частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії I-СР № 237654 (а.с.21).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 м. Новоукраїнка вул. Івана Богуна, 98, який був проведений депутатом Новоукраїнської міської ради, ОСОБА_8 встановлено, що разом з ОСОБА_1 за вказаною адресою зареєстровані і проживають мати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, бабуся ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, та діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син проживає без реєстрації (а.с. 24).

Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обовязків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184,191 СК України.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи сторін та факти, які підлягають встановленню, з метою з'ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров'я сторін, відсутність інших непрацездатних членів сім'ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірах, визначених в позовній заяві.

На даний час сторони по справі однією сімєю не проживають, син знаходиться на повному утриманні матері, яка не працює тому, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а тому не має можливості працювати та отримувати кошти на своє утримання, що достовірно встановлено в ході судового засідання.

Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст .84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Така ж правова позиція, щодо обов"язку сплати аліментів на утримання дружини висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2018 року в справі № 750/9224/16-ц.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідач є батьком малолітньої дитини, останній проживає разом з матір»ю - позивачкою по справі, що не спростовувалось відповідачем в ході розгляду справи, та доказів зворотньому відповідачем суду надано не було.

Згідно копії заяви про видачу судового наказу, поданого в один день з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину, позивачка ОСОБА_1 17.04.2018 року звернулась до Новоукраїнського районного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку боржника та як встановлено судом винесено судовий наказ, який позивачка пред'явила до виконання.

Відповідач є працездатною особою, працює помічником нотаріуса та отримує зарплату в розмірі 3723.00 грн. і в той же час надає юридичні послуги та здійснює представництво інтересів в суді, але про те, що відповідач надає юридичні послуги не зазначив у відзиві, що свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами та поданням суду інформації про свої доходи не у повному обсязі.(а.п.59, 83-85)

Судом встановлено, що відповідач має захворювання, лікується з 2015 року, проходив обстеження та призначення лікаря в травні 2018 року, стверджує що має заборгованість по кварплаті, при цьому подав квитанції не на своє ім'я чи членів своєї родини, при цьому позивачка не заперечує, що саме в цій квартирі проживали та придбавали в період шлюбу, але про непереоформлення комунальних платежів, суд приймає до уваги зазначені докази, але не вважає наявність захворювання та боргу за комунальні платежіне на ім'я позивача, як і їх сплату об'єктивною перешкодою у наданні маткріальної допомоги на утримання непрацездатної дружини. (а.п.62-64,49-58 ).

В зв'язку з встановленими обставинами та наведеним вище, суд вважає, що вимога позивачки про стягнення аліментів на її утримання є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги те, що відповідач є молодою працездатною особою, не є інвалідом, пенсіонером, працює помічником приватного нотаріуса та самостійно надає всі види юридичних послу та крім того здійснює представництво в судах, повинен сплачувати аліменти на дітей на підставі судового наказу Новоукраїнського рїсуду, суд приходить до висновку, що останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці на її утримання та вважає обгрунтованим, з урахуванням позиції сторін, стягнення на користь позивача аліменти на утримання позивачки в частці з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_11 трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до правил встановлених ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 79, 80, 84, 110-113, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 141, 235, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31 серпня 2013 року, який зареєстровано в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 598.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці її шлюбне прізвище ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_10, судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, - на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_10 - 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, як аліменти на її утримання, як дружини, до досягнення сином ОСОБА_11 трирічного віку, розпочавши стягнення з 17 квітня 2018 року і до 01 серпня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, - в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. (отримувач коштів УДКСУ у Новоукраїнському районі, код ЄДРПОУ суду 2896974, код отримувача 36734791, МФО - 823016, рахунок отримувача - 0322, код класифікації доходів бюджету - 22030001, банк отримувача - ГУДКСУ у Кіровоградській області).

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення складено 13.07.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз