Ухвала

04 липня 2018 року
м. Київ

справа № 428/12596/16-ц
провадження № 61-16798св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),
суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області,

третя особа Рубіжанський міський відділ кримінально-виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 травня 2017 року у складі колегії суддів: Єрмакова Ю. В., Дронської І. О., Яреська А. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області, третя особа Рубіжанський міський відділ кримінально-виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області (далі Рубіжанський МВКВІ УДПС України в Луганській області) про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що з 27 листопада 2015 року він був призначений на посаду фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рубіжанського МВКВІ УДПС України в Луганській області на підставі наказу Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області від 27 листопада 2015 року № 66 о/с. 25 липня 2015 року він уклав з Міністерством оборони України в особі Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 контракт на проходження служби у Збройних Силах України строком на три роки. Одночасно з укладанням контракту Рубіжанський МВКВІ УДПС України в Луганській області та Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області було повідомлено про його призов 25 липня 2016 року на військову службу за контрактом у Збройні Сили України на посади осіб офіцерського складу строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, направлення його для проходження військової служби до Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області. Заявою від 03 серпня 2016 року він повідомив начальника Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області про свою згоду на проходження військової служби і просив залишити за ним місце роботи. Наказом від 22 серпня 2016 року № 44/ОС-16 його було звільнено із займаної посади з підстав, передбачених пунктом 3 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати незаконним його звільнення з посади фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рубіжанського МВКВІ УДПС України в Луганській області, поновити його на роботі з 22 серпня 2016 року та стягнути з Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18 676 грн 92 коп.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що відповідачем були обґрунтовано застосовані до позивача як до особи, що вступила на військову службу за звичайним строковим контрактом, норми пункту 3 статті 36 КЗпП України, внаслідок чого ОСОБА_1 було законно звільнено із займаної посади.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частковою. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 січня 2017 року скасовано. Провадження у справі закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рубіжанського МВКВІ УДПС України в Луганській області, перебував на державній службі, з якої був звільнений. Оскільки між сторонами виник спір, пов`язаний з проходженням ОСОБА_1 публічної служби, то такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У червні 2017 року представник ОСОБА_1 адвокат Овчаренко О. В. подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 травня 2017 року, і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду по суті.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Овчаренка О. В. мотивована тим, що закриваючи провадження у справі, апеляційний суд дійшов висновку про те, що спір, який виник між позивачем та відповідачем, має ознаки публічної служби. З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки під час вирішення питання належної юрисдикції суд не розмежував такі поняття як «публічна служба», «державний службовець», «суб`єкт владних повноважень» та їх основні ознаки. Позивач не складав присягу державного службовця та присягу працівника кримінально-виконавчої служби. Посада, яку займав ОСОБА_1 , не відноситься до публічної служби, оскільки він працював в управлінні кримінально-виконавчої служби, будучи вільнонайманим працівником на підставі трудового договору (контракту), тому його позов повинен розглядатися в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 квітня 2018 року справу № 428/12596/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

З урахуванням того, що представник ОСОБА_1 адвокат Овчаренко О. В. оскаржує ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 травня 2017 року з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостої статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області, третя особа Рубіжанський міський відділ кримінально-виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

Г. І. Усик