АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 677/184/18
Провадження № 22-ц/792/948/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Задвірний В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/184/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2018 року в складі судді Федишина І.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_5, Красилівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу, вчинений 18 травня 2017 року, зареєстрований в реєстрі № 3649 про стягнення заборгованості в сумі 57331 грн. 27 коп. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_4 за кредитним договором від 26 березня 2010 року. В обґрунтування позову вказував, що 18 травня 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості. На підставі цього виконавчого напису відкрито виконавче провадження. Однак, позивач вказував, що при вчиненні виконавчого напису було допущено порушення положень чинного законодавства. Так, при зверненні до нотаріуса, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало оригінал кредитного договору і напис на договорі не було вчинено, що є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Крім того, банк не надав виписку з рахунку божника, що також є порушенням вказаного Закону, а також п. 2 постанови КМ України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року за № 1172. Позивач, вважав, що відповідач умисно не надав нотаріусу попередні ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області якими провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 було закрито.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2018 року вказаний позов було задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Федишин І.В. Провадження № 22-ц/792/948/18

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 59

напис нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу, вчинений 18 травня 2017 року, зареєстрований в реєстрі № 3649 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 березня 2010 року в сумі 57331 грн. 27 коп. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_4 Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1057 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» не погоджуючись з рішенням суду, просить його скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що оскаржуване рішення є неправомірним, суперечить чинному законодавству. Так, на думку апелянта, дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису були цілком законними. Згідно чинного законодавства нотаріус не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. При зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, нотаріусу слід надати передбачені законодавством документи, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості. Тому банк виконав вказані вимоги закону. Також апелянт зазначає, що неотримання чи несвоєчасне отримання боржником повідомлення про порушення зобов'язання не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, апелянт вважає безпідставним посилання суду на положення ст.ст. 256, 257 ЦК України щодо позовної давності. Строк для вчинення виконавчого напису за своєю правовою природою не є строком позовної давності, оскільки вчинення виконавчого напису є позасудовим способом захисту цивільного права і передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 26 березня 2010 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_4 кредит на платіжну картку у вигляді відновлювальної кредитної лінії з відповідним лімітом кредитування, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на суму залишку заборгованості за кредитом.

18 травня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 3649 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 26 березня 2010 року та розрахунку заборгованості за договором за період з 26 березня 2010 року по 31 березня 2017 року станом на 31.03.2017 року грошових коштів у сумі 57331 грн. 32 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4275 грн. 32 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 46252 грн. 58 коп.; заборгованості з комісії та пені в розмірі 3597 грн. 12 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2706 грн. 25 коп.

Цей виконавчий напис був здійснений приватним нотаріусом Завалієвим А.А. на підставі таких документів: заяви ПАТ КБ «Приватбанк»; розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.03.2010 року, укладеного між сторонами, станом на 31.03.2017 року; довіреності виданої представнику діяти від імені ПАТ КБ «Приватбанк» та витягу з Єдиного реєстру довіреностей.

3 серпня 2017 року головним державним виконавцем Красилівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Сіплічук А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54429081 з примусового виконання виконавчого напису № 3649 від 18.05.2017 року.

Крім того, двічі в серпні 2015 року та вересня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звертався з позовом до Красилівського районного суду про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 26 березня 2010 року, однак ухвалами Красилівського районного суду провадження в справах за такими позовами банку було закрито з тих підстав, що спір між сторонами з приводу стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному прядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема таке стягнення здійснюється за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (зареєстровано в міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595; далі - Порядок) слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку.

За змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх.

Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов'язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15).

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога про усунення порушень по кредитному договору перед зверненням банка до нотаріуса про вчинення виконавчого напису взагалі не направлялась та боржником отримана не була.

Отже, у справі відсутні докази про отримання ОСОБА_8 вимоги кредитора, що позбавило його можливості задовольнити або оскаржити цю вимогу.

Крім того, слід звернути увагу, що нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості за період з 26 березня 2010 року по 31 березня 2017 року, хоча як видно з розрахунку заборгованості внаслідок невиконання божником своїх зобов'язань за кредитним договором право вимоги про стягнення заборгованості виникло у банку з липня 2013 року, а з заявою до нотаріуса банк звернувся в травні 2017 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а тому нотаріус, вчинивши виконавчий напис про стягнення заборгованості за період з 2010 по 2017 рік порушив вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Також слід звернути увагу, що банк двічі звертався до суду про стягнення з боржника заборгованості по кредитному договору в позовному провадженні, за його позовами було відкрито провадження в цивільних справах, однак це провадження було закрито з підстав непідсудності даного спору в порядку цивільного судочинства, що свідчить про існування спору щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором ще до звернення банку до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису.

Отже, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчать про безспірність заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором, нотаріус вчинив виконавчий напис з період більше трьох років з моменту виникнення у банка права вимоги до боржника, а тому цей виконавчий напис не відповідає вимогам закону та не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги, що заборгованість боржника є безспірною, неотримання чи несвоєчасне отримання боржником повідомлення про порушення зобов'язання не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, при вирішення спору не може бути заснований строк позовної давності, передбачений ст.ст. 257, 266 Цивільного кодексу України слід відхилити.

Вказані твердження апелянта суперечать, встановленими судом обставинам справи, нормативно-правовими документами та правовим висновкам Верховного Суду.

Що стосується пояснень апелянта щодо неможливості застосування при вирішенні спору ст.ст. 257, 266 Цивільного кодексу України, то вказані норми цивільного законодавства судом і не застосовувались, а суд правильно та обґрунтовано посилався на приписи ст. 88 Закону України «Про нотаріат», якою встановлено обмеження дій нотаріуса при вчиненні виконавчого напису умовою, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 липня 2018 року.

Судді (підпис) А.М. Костенко

(підпис) Р.С. Гринчук

(підпис) О. І. Ярмолюк

Згідно з оригіналом А.М. Костенко