Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3554/15-ц
Провадження №: 2/332/15/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Фурдак В.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_6 реєстраційних послуг ОСОБА_4 міської ради, третя особа ОСОБА_7 про визнання пункту 3 рішення ОСОБА_4 міської ради таким, що втратив чинність, скасування державного акту на земельну ділянку та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 27 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_8 укладено договір дарування 11/25 частини житлового будинку № 107 по вул. Скворцова у м. Запоріжжі. З вказаного часу позивач проживає у цьому будинку зі своєю сім'єю. ОСОБА_7 є співвласником домоволодіння за вказаною адресою. Вважав, що на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України після укладення договору дарування та з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно - 22 січня 2008 року, до нього як власника частини житлового будинку перейшло право користування частиною земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно та земельною ділянкою, необхідною для його обслуговування.
Під час укладання договору дарування відповідач не повідомила ні позивача, ні нотаріуса про існування рішення ОСОБА_4 міської ради від 31 січня 2007 року про передачу у власність ОСОБА_8 спірної земельної ділянки. Про отримання ОСОБА_8 19 травня 2008 року державного акта про право власності на земельну ділянку, позивачу стало відомо після 18 жовтня 2012 року, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали між собою договір про поділ земельної ділянки та ОСОБА_7, посилаючись на нього, почала вимагати від позивача усунення перешкод у користуванні землею.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав указаних в позові .
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилась, своїх заперечень не надала. ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення повісток, поважних причин неявки до судового засідання не надала.
Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не з*явились, про розгляд справи повідомлені. Направили до суду заперечення проти позову в яких указали, що рішенням ОСОБА_4 міської ради від 31.01.2007 року № 61/155 було передано громадянці ОСОБА_8 у спільну сумісну власність (без виділення часток) земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107, для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на підставі затвердженої технічної документації із землеустрою. До складу даної документації у тому числі включено копії технічного паспорту ОП ЗМБТІ, які підтверджували факт, що громадянка ОСОБА_8 є співвласницею житлового будинку за вище вказаною адресою.
Крім того, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено договір дарування частини житлового будинку від 27.12.2007 року, яким одна сторона (дарувальник) передала другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Правочин укладено в письмовій формі і посвідчено нотаріально, також вказано, що у відповідності до ст.182 ЦК України право власності на вищезазначену частину житлового будинку підлягає державній реєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, датою реєстрації є 29.10.2014 року, отже відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або гуду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.
Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї, частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.
В разі відчуження нерухомості, розташованої на земельній ділянці без присвоєння їй окремого кадастрового номера, такий правочин є недійсним.
Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.
Положення зазначених правових норм спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані.
Таким чином, у договорі купівлі-продажу (або іншому договорі про відчуження) будинку (будівлі, споруди) повинен позначатись кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду.
Підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, є недодержання під час його укладення вимог частини шостої статті 120 ЗК України та частини другої статті 377 ЦК України, а саме не зазначення кадастрового номера земельної ділянки, на якій розміщена відповідна будівля.
В даному випадку позивачем та ОСОБА_8 в момент укладання договору дарування частини житлового приміщення не додержано істотних умов договору, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1
Представник відповідача ОСОБА_6 реєстраційних послуг ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не з*явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглянути позов без їх участі.
Представник відповідача ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Запорізької області в судове засідання не з*явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглянути позов без їх участі .
Таким чином, на момент винесення міською радою спірного рішення ОСОБА_8 була повноправним власником будинку, а також користувачем земельної ділянки. Договір дарування з ОСОБА_1 було укладено лише у грудні 2007 р., тобто майже через рік після винесення міською радою цього рішення. Ніяких вимог рішення міської ради, відносно несвоєчасного замовлення Державного акту, як стверджує позивач, ОСОБА_8 не порушувались. А отже, ніяких прав позивача зазначеним рішенням міської ради не порушено, оскільки ОСОБА_8 було зібрано всю необхідну технічну документацію із землеустрою та відповідно у двомісячний термін замовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку.
До того часу ОСОБА_1 не був власником земельної ділянки, а тому визнавати рішення ОСОБА_4 міської ради, яке винесено значно раніше ніж він отримав у дар частину житлового будинку не можливо. Тобто відсутній сам по собі предмет спору.
Отже, в разі винесення судом відповідного рішення щодо визнання пункту 3 рішення ОСОБА_4 міської ради №61/155 таким, що втратило чинність, можна буде вважати, що ОСОБА_8 являючись власником своєї частки житлового будинку взагалі не мала права на отримання у свою власність земельної ділянки, відповідно до норм Земельного кодексу України.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_1 11/25 частини житлового будинку № 107 по вул. Скворцова у м. Запоріжжі. Згідно з п. 2 вказаного договору житловий будинок, частина якого дарується, має загальну площу 69,9 кв. м і знаходиться на земельній ділянці площею 2011 кв. м. Вказана земельна ділянка на час укладання договору не приватизована, що підтверджується довідкою, виданою ОСОБА_4 регіональною філією ДП Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах від 23 листопада 2007 року за № 1566 (а. с. 206, 207).
Реєстрація права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно за зазначеним договором дарування відбулася 22 січня 2008 року. У зв'язку з втратою оригінала вказаного договору дарування позивачем було отримано його дублікат (а. с. 13-16).
Рішенням ОСОБА_4 міської ради від 31 січня 2007 року № 61/155 «Про передачу громадянам земельних ділянок у Заводському районі м. Запоріжжя (кадастровий квартал :02:027)» ОСОБА_8 та ОСОБА_7 передано у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий № :02:027:0098), а також в оренду на 10 років для городництва земельну ділянку площею 0,2681 га (кадастровий № :02:027:0099) (а. с. 176-180).

На підставі рішення ОСОБА_4 міської ради від 31 січня 2007 року № 61/155 ОСОБА_8 19 травня 2008 року видано державний акт серії ЯЕ № 284540 на право власності на земельну ділянку за адресою: вул. Скворцова, 107, м. Запоріжжя, спільно з ОСОБА_7 (а. с. 165).

На підставі рішення ОСОБА_4 міської ради від 31 січня 2007 року № 61/155 ОСОБА_7 14 травня 2008 року видано державний акт серії ЯЕ № 284541 на право власності на земельну ділянку за адресою: вул. Скворцова, 107, м. Запоріжжя, спільно з ОСОБА_8 (а. с. 162).

08 жовтня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено договір про поділ земельної ділянки за адресою: вул. Скворцова, 107, м. Запоріжжя, площею 0,1000 га, кадастровий № :02:027:0098. За домовленістю сторін та згідно зі схемою користування ОСОБА_8 належить 383/1000, що складає 0,038 га; ОСОБА_7 - 617/1000, що складає 0,0617 га. У зв'язку з вказаної земельної ділянки, право спільної сумісної власності припинено, а замість нього сторони набули право спільної часткової власності. Володіння вказаною ділянкою відповідно до п. 4договору відбувається без визначення меж в натурі (а. с. 159-162).

З пояснень позивача, та позовних вимог вбачається, що після укладення договору дарування від 27 грудня 2007 року він, не звертався у встановленому законом порядку за оформленням права власності або користування земельною ділянкою, а документи для приватизації земельної ділянки намагався зібрати лише у 2013 році.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно зі ст. 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

З 22.01.2008 року (дати державної реєстрації права власності на 11/25 часток житлового будинку № 107 по вул. Скворцова у м. Запоріжжі до позивача, як власника, перейшло право користування на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля та земельну ділянку, необхідну для її обслуговування.

Рішення ОСОБА_4 міської ради № 61/155 від 31.07.2007 р. в частині передачі ОСОБА_8 у власність земельної ділянки у кадастровому кварталі :02:027 Заводського району м. Запоріжжя для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) є таким, що втратило чинність у момент набуття права власності позивачем на житловий будинок № 107 по вул. Скворцова в м. Запоріжжя.

Інші вимоги, в частині скасування права власності на земельну ділянку та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку є похідними від вимоги про визнання п. 3 рішення ОСОБА_4 міської ради № 61/155 від 31.01.2007 р. таким, що втратив чинність в частині передачі ОСОБА_8 у власність земельної ділянки і таким чином також підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 125 Земельного кодексу України (на дату виникнення спірних правовідносин - 19.05.2008 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Проте, станом на 19.05.2008 року підстави для набуття права власності ОСОБА_8 на земельну ділянку вже не існувало, оскільки право його користування перейшло до нового власника будинку - позивача.

Крім того, ОСОБА_8 не мала права у травні 2008 року отримувати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд присадибні ділянки по вул. Скворцова, буд. 107 в м. Запоріжжя кадастровий номер 40100000:02:027:0098 оскільки , вона вже з грудня 2007 року не була власником житлового будинку.

Таким чином суд знаходить підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_6 реєстраційних послуг ОСОБА_4 міської ради, третя особа ОСОБА_7 про визнання пункту 3 рішення ОСОБА_4 міської ради таким, що втратив чинність, скасування державного акту на земельну ділянку та скасування запису про державну реєстрацію права власності - задовольнити.

Визнати пункт 3 рішення ОСОБА_4 міської ради № 61/155 від 31.07.2007 року таким, що втратив чинність в частині передачі ОСОБА_8, (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована: 69114, АДРЕСА_1 та померла 18.02.2017 року.) у власність земельну ділянку у кадастровому кварталі :02:027 Заводського району м. Запоріжжя для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибні ділянки).

Скасувати державний акт ЯЕ № 284540 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:027:0098, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107 виданий на імя ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована: 69114, АДРЕСА_1 та померла 18.02.2017 року.)

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована: 69114, АДРЕСА_1 та померла 18.02.2017 року) на земельну ділянку кадастровий номер :02:027:0098, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107).

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_6 реєстраційних послуг ОСОБА_4 міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 60 грн. 90 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя Н.В. Марченко