Справа №442/5139/15-ц
Провадження №2/442/117/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої судді: Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Стебницької міської лікарні Дрогобицької міської Ради, за участю третьої особи головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Стебницької міської лікарні Дрогобицької міської Ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства Стебницької міської лікарні Дрогобицької міської Ради, за участю третьої особи головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Стебницької міської лікарні Дрогобицької міської Ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він, ОСОБА_1 працював на посаді лікаря акушер-гінеколога Стебницької міської лікарні ще з 1971 року. 30 червня 2015 року йому повідомили, що він звільнений із займаної посади та в цей день видали йому трудову книжку, в якій в графі під №6 за датою 01.07.2015 року зазначено: звільнений від займаної посади згідно до ст.40 п.1 КЗпП України скорочення чисельності працівників на підставі наказу №66 від 17.06.2015 року. Копію наказу про звільнення йому не видано в останній день роботи, чим порушено вимоги ч.2 ст.47 КЗпП України та навіть не надано його на письмове прохання. У відповідності до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду ...у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Так як трудову книжку він отримав 30 червня 2015 року, то згідно до ст.233 КЗпП України, ст.69, ч.3 ст.70 ЦПК України останній день строку для звернення з позовною заявою до суду припадає на 30 липня 2015 року. Вважає звільнення незаконним, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав збільшені заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в позовні заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав збільшені заявлені вимоги позивача, вважає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки посада ОСОБА_1 не була скорочена, а останнього безпідставно було звільнено з роботи. 28 травня 2015р. виконавчим комітетом Стебницької міської ради прийнято рішення №15 «Про наказ відділу охорони здоров»я щодо оптимізації ліжкового фонду Стебницької міської лікарні», згідно з яким вирішено звернутися до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, головного лікаря Стебницької міської лікарні з пропозицією зупинити оптимізацію ліжкового фонду Стебницької міської лікарні та відмінити наказ №60 від 15.04.2015р. відділу охорони здоров»я та наказ №38 від 23.04.2015р. по Стебницькій міській лікарні до проведення адміністративно-територіальної реформи. Зазначив, що ОСОБА_1 працював в Стебницькій міській лікарні з 1971 року, а в 2011 році підтвердив кваліфікацію лікаря акушера-гінеколога першої категорії, продовж його роботи до позивача жодного разу не застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, загальний безперервний час його роботи становить 44 роки.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлені вимоги не визнала, вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, пославшись на обставини, покладені в письмовому запереченні.

Третя особа - головний лікар Комунального некомерційного підприємства Стебницької міської лікарні Дрогобицької міської Ради в судове засідання не з»явився, а тому суд розглянув справу у відсутності третьої особи на підставі наявних доказів по справі.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав:

Не оспорюється в судовому засіданні той факт, що ОСОБА_1 працював на посаді лікаря акушер-гінеколога Стебницької міської лікарні з 1971 року.

Згідно поданих доказів по справі, позивач ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади згідно до ст.40 п.1 КЗпП України скорочення чисельності працівників на підставі наказу №66 від 17.06.2015 року.

Не оспорюється в судовому засіданні і той факт, що позивач ОСОБА_1, 21.04.2015р. написав заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати на три дні - 24.04.2015, 29.04.2015, 30.04.2015р., однак згідно пояснень представника відповідача, даними в судовому засіданні - 30.04.2015р. був присутній на роботі для вирішення питань особистого характеру та комісією було вирішено додатково, особисто вручити ОСОБА_1 попередження щодо майбутнього звільнення від 29.04.2015 №229, про що було повідомлено, оскільки отримати попередження останній відмовився, було складено відповідний акт від 30.04.2015 б/н.

З метою забезпечення виконання доручення Кабінету Міністрів України від 15.01.2015 р.№117/1/1-15 до Закону України від 28.12.2014 №80-УІІІ «Про державний бюджет України на 2015 рік», на виконання рішення виконавчого комітету №22 від 24.02.2015 «Про оптимізацію мережі бюджетних установ» та наказу відділу охорони здоровя виконавчих органів Дрогобицької міської ради №60 від 15.04.2015 року «Про оптимізацію ліжкового фонду Стебницької міської лікарні» було прийнято рішення про оптимізацію ліжкового фонду «Стебницької міської лікарні» та з огляду на це, відповідачем - Стебницькою міською лікарнею було прийнято рішення, а саме наказ від 23.04.2015р. за №38 «Про оптимізацію ліжкового фонду Стебницької міської лікарні», відповідно до п.3, якого обумовлено необхідність попередження працівників про можливе звільнення.

Згідно наказу Стебницької міської лікарні від 29.04.2015р. за №43 «а» «Про проведення скорочення чисельності та штату працівників», наказом вносились зміни в штатний розпис лікарні з 01.07.2015р. та створювалась комісія про проведенню скороченню по п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до запису у журналі реєстрації вихідної документації Стебницької міської лікарні за вих. №229 від 29.04.2015р., ОСОБА_1 було скеровано по пошті попередження щодо звільнення.

Відповідно до ч.3 ст.40 звільнення з ініціативи роботодавця працівників не допускається в період їх тимчасової непрацездатності та у період перебування у відпустці, однак вимоги ст.49-2 КЗпП визначають головний принцип - попередження не пізніше ніж за два місяці та персонально, тобто попередження щодо майбутнього звільнення - це не фактичне звільнення, а відтак адміністрація Стебницької міської лікарні діяла в межах закону попереджуючи працівника, котрий був присутній на роботі.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, у звязку із відсутністю вакантних посад лікаря-акушера-гінеколога у «Стебницькій міській лікарні», позивачу було запропоновано посади середнього та молодшого медичного персоналу та оскільки згідно ст.42 КЗпП «Переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці», при рівних умовах праці і кваліфікації надається перевага у залишенні на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, однак посада гінеколога хірургічного відділення, яку займав позивач ОСОБА_1 була одна, відтак фактично порівнювати не було з ким.

Крім того, судом взято до уваги той факт, що згідно з вимогою п.3 ст.43 КЗпП України, 02.06.2015 було проведено засідання профспілкової організації «Стебницька міська лікарня», на якому розглядалось подання від 28.05.2015 №291 щодо звільнення лікаря - акушера - гінеколога хірургічного відділення ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України та відповідно до виписки з протоколу засідання від 02.06.2015 №5, члени профкому прийняли рішення щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1

30.06.2015 згідно з наказом від 17.06.2015 №66 ОСОБА_1 - лікаря-акушера- гінеколога хірургічного відділення було звільнено з посади за п.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог статей 44, 47, 116 КЗпП.

Окрім того, на виконання п.2.2 рішення виконкому Дрогобицької міської ради №82 від 28.05.2015р. та наказом начальника відділу охорони здоровя виконавчих органів Дрогобицької міської ради №88 від 08.06.2015р. була створена робоча група щодо перевірки доцільності скорочення пяти гінекологічних ліжок в хірургічному відділенні «Стебницької міської лікарні», та відповідно до акту комісії виявлено відсутність умов для повноцінної цілодобової лікарської допомоги гінекологічним хворим, необгрунтовано завищене перебування хворих на ліжку у відділенні, нераціональне використання бюджетних коштів, тощо.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що звільнення ОСОБА_1 із займаної посади відбулася без порушень встановленого чинним законодавством порядку, а тому наведені позивачем аргументи є необґрунтованими та такими, що засновані на власних субєктивних припущеннях, а відтак в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.ст. 21, 36, 40, 49-2 237-1 Кодексу Законів про Працю України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Стебницької міської лікарні Дрогобицької міської Ради, за участю третьої особи головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Стебницької міської лікарні Дрогобицької міської Ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду

Суддя Гарасимків Л.І.