УХВАЛА

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 216/2664/15-ц

провадження № 61-3476св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., ОлійникА. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року, ухвалене у складі головуючого судді Онопченка Ю. В., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року, постановлену колегією суддів у складі: Ляховської І. Є., БарильськоїА. П., Михайлів Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_4звернулась до ОСОБА_5 з позовом про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 15 квітня 2008 року та 4 червня 2008 року між нею та відповідачем укладено два договори завдатку, за умовами яких відповідач зобов'язалася укласти з нею договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 за ціною 40 000 доларів США, а позивач передала відповідачу завдаток у розмірі 1 500 доларів США та 1 000 доларів США відповідно. Однак відповідач відмовилась від укладення зазначеного договору купівлі-продажу, тому рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнено грошові кошти в розмірі 30 000 грн, що за курсом Національного банку України станом на 30 травня 2014 року еквівалентно 2 500 доларів США.

25 березня 2015 року відповідач перерахувала позивачу грошові кошти у розмірі 25 705 грн, що за курсом Національного банку України на цей день складає 1 120,9711 доларів США, отже, повинна сплатити позивачу ще 1 378,0289 доларів США.

На підставі викладеного, посилаючись на положення статті 625 ЦК України, просила стягнути з відповідача 1 378,0289 доларів США (що за курсом Національного банку України становить 30 936 грн); інфляційні втрати за 2009-2014 роки в розмірі 10 280 грн; три проценти річних у розмірі 3 928 грн (три проценти річних від 2 500 дол. США за п'ять років прострочення та три проценти річних від 1 378 дол. США за один рік) та 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної невиконанням рішення суду.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_5 у повному обсязі виконала рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року, що підтверджується постановою державного виконавця від 28 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових грошових коштів та відшкодування моральної шкоди відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року, яким стягнено з відповідача на користь позивача 30 000 грн як аванс, здійснювалося відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та закінчено постановою державного виконавця від 28 квітня 2015 року у зв'язку зі стягненням боргу у повному обсязі. Зобов'язання повернути позивачу суму авансу, переданого на виконання усної домовленості про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку, яке виникло у відповідача на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року, не є грошовим зобов'язанням, а являється правовим наслідком неукладення сторонами договору купівлі-продажу, на виконання якого передано авансові платежі. При порушенні відповідачем зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду, до нього не можуть застосовуватися наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Апеляційний суд зазначив, що доводи позивача про знецінення грошових коштів у розмірі 30 000 грн, стягнених рішенням суду, та їх невідповідність сумі, переданій відповідачу у доларах США, не є підставою для задоволення позову, оскільки сума авансу стягнена з відповідача у гривнях за курсом, встановленим на час вирішення справи.

Крім того, апеляційний суд зауважив, що частина друга статті 625 ЦК України щодо стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні, сторонами ж розрахунки здійснювалися в доларах США.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач отримувала аванс саме в доларах США, тому сума, що підлягає сплаті у гривнях, має визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Прийняття судового рішення про стягнення боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов'язання, визначеного в іноземній валюті.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом чотирнадцятим частини першої статті 253 ЦПК України у випадку, встановленому пунктом десятим частини першої статті 252 ЦПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 686/21962/15-ц за позовом фізичної особи до фізичної особи про стягнення на підставі частини другої статті 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення збитків за касаційною скаргою відповідача на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року, якими задоволено позов.

Підставою передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є суперечливість висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2759цс15 та постанові від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14 щодо застосування частини другої статті 625 ЦК України, а також відсутність єдиного правового тлумачення вказаної норми.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 750/8676/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» ОСОБА_10 до фізичних осіб про стягнення збитків за договором кредиту, які виникли у зв'язку з тим, що за час виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплати гривневого еквівалента отриманих у позику коштів, зріс курс долара США, у зв'язку з чим порушено право банку на повернення наданої у доларах США суми кредиту, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» ОСОБА_10 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2016 року, якими у задоволенні позову відмовлено.

Підставою передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є формування єдиної правозастосовної практики, оскільки у судовій практиці існують різні правові позиції щодо стягнення курсової різниці долара США (стягується як борг, відшкодовується як збитки, ухвалюються рішення про відмову у задоволенні таких вимог).

Оскільки правовідносини у даній справі № 216/2664/15-ц та справах № 686/21962/15-ц та № 750/8676/15-ц, ухвалені за наслідками розгляду яких рішення переглядатимуться Великою Палатою Верховного Суду, є подібними, суд касаційної інстанції зупиняє касаційне провадження у справі № 216/2664/15-ц до закінчення перегляду справ № 686/21962/15-ц та № 750/8676/15-ц у касаційному порядку.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 686/21962/15-ц та справи № 750/8676/15-ц.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак