Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/5344/18
Провадження № 2/644/2010/18
РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2018 року м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді - Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 644/5344/18 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Завод «Електроважмаш» про зобов'язання здійснення перерахунку заробітної плати та видачу відповідної довідки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 подав до суду вказаний вище позов, в якому просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати за період роботи з 25.05.1987 року по 14.07.1987 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС і видати відповідно довідку.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії з 25.05.1987 року по 14.07.1987 року, є інвалідом ІІ групи. У квітні 2017 року він звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку заробітку за період перебування в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, що необхідна для перерахунку пенсії, проте така довідка йому надана не була, натомість він отримав в червні 2017 року відповідь № 248-568 від 07.06.2017 року, в якій зазначалось, підстави для здійснення перерахунку заробітної плати відсутні підстави.

Виходячи з наступного, просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати шляхом збільшення на 80% тарифної ставки та нарахування премії в розмірі 40% від тарифної ставки за період роботи з 25.05.1987 року по 14.07.1987 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС та видати нову довідку.

Представник відповідача Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» подав відзив, в якому зазначив, що фактично за спірний період позивачу нараховувалась заробітна плата з застосуванням максимальної годинної тарифної ставки, що становило 100 % і дана обставина вже була встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили. Крім того, представник відповідача посилався на те, визначення розміру премії є правом, а не обов'язком роботодавця.

Позивач у визначений законодавством строк не подав до суду відповідь на відзив.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії в період з 25.05.1987 року по 14.07.1987 року, що підтверджується посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Станом на 25.05.1987 року ОСОБА_1 працював на посаді токаря на заводі "Електроважмаш", правонаступником якого є Державне підприємство «Завод "Електроважмаш".

Згідно зі ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язані видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно з довідками № 31 від 09.01.2013 року та № 1944 від 28 серпня 2018 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, виданою Державним підприємством «Завод "Електроважмаш", ОСОБА_1 виплачено заробітну плату за роботу в зоні відчуження з урахуванням 100 % тарифної ставки і премії відповідно до пункту 3 п.1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7.

Як встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2013 року, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року, при перерахуванні ОСОБА_1 заробітної плати за період роботи з 25.05.1987 року по 14.07.1987 року було застосовано максимальну годинну тарифну ставку в розмірі 0,622 карб., що становить 100% тарифної ставки, що вбачається з довідки про заробітну плату позивача № 31 від 09.01.2013 року та враховані преміальні виплати.

Статтею 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що видача довідок про заробіток за роботу (службу) в зоні відчуження, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами за основним місцем роботи працівників того часу.

Згідно постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 відповідно до якої, оплата праці працівникам відрядженим у зону і призваних на військові збори, за якими зберігалась у відповідності з діючим законодавством середня заробітна плата, проводилась згідно з абзацом 4 п. 1 вищевказаної постанови у третій, другій та першій зонах небезпеки відповідно в 4-х, 3-х та 2-х кратному розмірах, виходячи з тарифної ставки, встановленої за останнім місцем роботи.

Аналогічні вимоги щодо нарахування заробітної плати за збереженим місцем роботи учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС містяться і у спільній постанові Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 р. № 665-195.

Відповідно до п.п.1,3 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, вирішено виділити в розпорядження Міністерства енергетики та електрифікації СРСР для заохочення працівників підприємств, організацій та установ (незалежно віх їх відомчої підлеглості), які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі 1 млн. карбованців до повного завершення цих робіт. Розмір премії, що виплачується одному працівникові за рахунок вказаних коштів, не повинен перевищувати 400 карбованців в місяць більше максимальних розмірів премій.

Вказаними постановами не передбачається обов'язковість на виплату премії у розмірі 400 крб.

Довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року, Закони УРСР і інші нормативні акти діють на території України, оскільки вони не суперечать Законам України, прийнятим після проголошення незалежності, у зв'язку з чим зазначені нормативні акти є діючими, що також підтверджується листом Міністерства праці України № 18-д 1452/5 від 23 жовтня 2000 року.

Зазначена правова позицію викладена у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року № 539/3949/14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування судами.

Отже, відповідач, видавши позивачеві довідку № 31 від 09.01.2013 року, яка була останньому необхідна для надання в органи Пенсійного фонду для призначення та нарахування пенсії, діяв відповідно до вимог 49 КЗпП України і ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та права позивача не порушив.

Крім того, згідно постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦСПС від 07.05.1986 року № 153/10/43 преміювання здійснюється згідно до діючого на підприємстві положення.

Позивачем не надано доказів на підтвердження неправильного визначення розміру його премії за період роботи з 25.05.1987 року по 14.07.1987 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76, 81, 242-246, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ДП «Завод «Електроважмаш» про зобов'язання здійснення перерахунку заробітної плати за період роботи з 25.05.1987 року по 14.07.1987 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС і видати відповідно довідку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повний текст рішення складено та підписано 02.10.2018 року.

Суддя С.В. Шевченко