05.07.2018 227/224/18
02 липня 2018 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Здоровиці О.В.,
За участю секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, у залі Добропільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №3829 від 17.05.2013 року, яка складається з: 5999,44 грн. тіло кредиту; 962,75 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту.
В судове засідання представник позивача не зявився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Причин неявки суду невідомі. Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи від представника позивача до суду не надходило.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно. Про час і місце розгляду справи відповідач ОСОБА_4 повідомлялась шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України; відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликались за адресою їх фактичного місця проживання. Будь-яких клопотань від відповідачів на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але повторно не зявились в судове засідання без повідомлення причин та не подали будь-яких заперечень проти позову (відзиву), суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобовязального права.
Судом встановлено наступне.
17 травня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №3829, за яким останній отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою 11 % річних за користування кредитом (а.с.48-50).
Відповідно до п.1.2. договору, кредит надається на 36 (тридцять шість) місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 16 травня 2016 року на споживчі цілі.
Відповідно до п.1.5. договору, позичальник зобовязується щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,56 грн. та сплачувати проценти та нараховані банком на залишок заборгованості за кредитним договором, шляхом внесення готівки до каси банку або безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк» починаючи з 01.06.2013 року на відповідні рахунки позичальника. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 16 травня 2016 року.
Відповідно до п.1.6.1. договору, проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит.
Відповідно до п.1.3. договору, банк здійснює надання кредиту одноразово готівкою протягом одного робочого дня з моменту виконання позичальником умов, що зазначені в п.1.4 цього договору.
Відповідно до п.1.4. договору, сторони погоджуються з тим, що зобовязання банку надати кредит виникає з моменту виконання всіх і кожної з наведених умов: сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 200,00 грн. в день укладення цього договору; укладення в забезпечення виконання зобовязань за цим договором договору поруки з ОСОБА_3 та договору поруки з ОСОБА_4 в день укладення цього договору.
Згідно пункту 4.2.1 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по цьому договору.
Пунктами 4.3.1; 4.3.3-4.3.5 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобовязання; у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим договором; у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості; відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з цього договору.
В забезпечення виконання зобовязання за договором №3829 від 17.05.2013 року було укладено договір поруки №3829/1 від 17.05.2013 року з ОСОБА_3 (а.с.51-55) та договір поруки №3829/2 від 17.05.2013 року з ОСОБА_4 (а.с.56--60), за якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є поручителями ОСОБА_2 і відповідно до умов договору поручителі зобовязались відповідати перед кредитором солідарно з боржником ОСОБА_2 за виконання в повному обсязі зобовязання, що випливають з умов кредитного договору.
Відповідно до пунктів 2.5. договорі поруки № 3829/1 від 17.05.2013 року та №3829/2 від 17.05.2013 року вбачається, що поручитель також відповідає перед Кредитором за повернення Боржником грошової суми (включаючи проценти, нараховані на неї в порядку, визначеному Законодавством за користування чужими грошовими коштами), отриманої за кредитним договором, у разі визнання кредитного договору відповідно до чинного Законодавства не дійсним повністю або частково недійсним із застосуванням наслідків двосторонньої реституції.
Відповідно до п.10.1.1. договору поруки №3829/1 від 17.05.2013 року та п.10.1.1. договору поруки №3829/2 від 17.05.2013 року, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та дії протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобовязання за кредитним договором та зобовязань поручителя за цим договором.
Відповідач станом на 09 січня 2018 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором, яка складається з:
5999,44 грн. заборгованості за основним боргом (тіло кредиту)
962,75 грн. заборгованість за відсотками.
Вищевказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором №3829 від 17.05.2013 (а.с.27), виписками по рахунку ОСОБА_2 (а.с.29-31).
За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути солідарно з відповідачів інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості .
Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов'язаних з неналежним виконанням зобов'язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачами зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачами встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів.
Згідно з ч.1,3 ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Стаття 554 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року.
Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості в розмірі, вказаному в позовних вимогах.
На підтвердження вказаних в позові сум позивачем був наданий розрахунок, який приведений у зведених таблицях, в яких позивачем зазначені період, за який нараховуються суми інфляційних втрат від прострочення сум заборгованості за кредитом, суми простроченого кредиту і процентів, індекс інфляції за період нарахування,та кількість днів при нарахуванні 3% річних від прострочених сумм (а.с.28).
Відповідачами не були надані докази на спростування цих розрахунків.
Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України.
З розрахунку вбачається, що:
1574,73 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період серпень 2015 року - грудень 2017 року;
321,68 грн. інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період лютий 2015 року - грудень 2017 року;
363,43 грн. 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 03.08.2015 р. по 08.01.2018 р.;
65,25 грн. 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.02.2015 р. по 08.01.2018 р.
Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 9287,28 грн., яка складається з:
5999,44 грн. тіло кредиту;
962,75 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту;
1574,73 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період серпень 2015 року - грудень 2017 року;
321,68 грн. інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період лютий 2015 року - грудень 2017 року;
363,43 грн. 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 03.08.2015 р. по 08.01.2018 р.;
65,25 грн. 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.02.2015 р. по 08.01.2018 р.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762,00 гривень (а.с.1,2), а саме по 587,33 грн. з кожного
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 128, 133, 141, 223, 247, 280-283, 354 ЦПК України суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заборгованість за кредитним договором №3829 від 17.05.2013 року, що виникла станом на 09.01.2018 року в розмірі 9287,28 грн. (девять тисяч двісті вісімдесят сім гривень 28 коп.), яка складається з:
5999,44 грн. тіло кредиту;
962,75 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту;
1574,73 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період серпень 2015 року - грудень 2017 року;
321,68 грн. інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період лютий 2015 року - грудень 2017 року;
363,43 грн. 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 03.08.2015 р. по 08.01.2018 р.;
65,25 грн. 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.02.2015 р. по 08.01.2018 р.
Стягнути з ОСОБА_3, яка є солідарним боржником ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заборгованість за кредитним договором №3829 від 17.05.2013 року, що виникла станом на 09.01.2018 року в розмірі 9287,28 грн. (девять тисяч двісті вісімдесят сім гривень 28 коп.), яка складається з:
5999,44 грн. тіло кредиту;
962,75 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту;
1574,73 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період серпень 2015 року - грудень 2017 року;
321,68 грн. інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період лютий 2015 року - грудень 2017 року;
363,43 грн. 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 03.08.2015 р. по 08.01.2018 р.;
65,25 грн. 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.02.2015 р. по 08.01.2018 р.
Стягнути з ОСОБА_4, яка є солідарним боржником ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заборгованість за кредитним договором №3838 від 02.08.2013 року, що виникла станом на 09.01.2018 року в розмірі 9287,28 грн. (девять тисяч двісті вісімдесят сім гривень 28 коп.), яка складається з:
5999,44 грн. тіло кредиту;
962,75 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту;
1574,73 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період серпень 2015 року - грудень 2017 року;
321,68 грн. інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період лютий 2015 року - грудень 2017 року;
363,43 грн. 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 03.08.2015 р. по 08.01.2018 р.;
65,25 грн. 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.02.2015 р. по 08.01.2018 р.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України», витрати по сплаті судового збору у розмірі по 587,33 грн. (пятсот вісімдесят сім гривень 33 коп.) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області або через Добропільський міськрайонний суд.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно інформації, яка мітиться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 12.03.2018 року, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно інформації, яка мітиться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 12.03.2018 року, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, пр.-т Перемоги, 61, кв.44;
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 02 липня 2018 року. Повне рішення буде складено 12 липня 2018 року.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця