Справа № 495/5127/18
№ провадження 2-з/495/132/2018
Ухвала

про забезпечення позову

09 липня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Асланової Ф.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, відповідно до якого просить суд: стягнути з відповідача матеріальну шкоду з урахуванням 3% річних від простроченої суми та інфляційного збільшення, всього в розмірі 210 848, 14 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.; стягнути судові витрати.

До суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої вказує, що відповідач по справі ОСОБА_3, як особа, яка винна у вчиненні ДТП вже значний час не вживав жодних заходів направлених на добровільне усунення завданої шкоди, більш того, він навмисно ухиляється від будь-якого спілкування з позивачем та правоохоронними органами, в тому числі шляхом довгострокового виїзду за кордон України, всі вимоги про відшкодування спричиненої шкоди ігнорує, що на його думку прямо вказує на схильність ОСОБА_3 ухилятися від відповідальності в тому числі матеріальної, шляхом переходу права власності майна іншим особам або переховування за кордоном.

На підставі вищевикладених обставин просить суд накласти арешт на автомобіль Ford Transit, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, vin: WFOXXXBDFX7K83262, який належить ОСОБА_3, обмежити виїзд за кордон ОСОБА_4, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову можу істотно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

П. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 151 ЦПУ України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як вбачається із позовної заяви, ціна позову становить 310 848,14 грн., що є приблизним в вартістю автомобілю Ford Transit, 2007 року випуску, що належить відповідачеві та на який позивач просить накласти арешт.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву подану представником позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобліь, виходячи із повязаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову в цій частині підлягає задоволенню, оскільки у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому необхідно накласти арешт на автомобіль марки Ford Transit, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, vin: WFOXXXBDFX7K83262, який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: 67731, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне, вул. Центральна, 51, ІНПП НОМЕР_2, до ухвалення рішення по справі.

Що стосується заяви про забезпечення позову в частині обмеження виїзду за кордон ОСОБА_3, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст.16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на теперішній час у відповідача ОСОБА_3 відсутні будь-які зобовязання, що покладені на нього судовим рішення по даній справі відсутні, то суд вражає за необхідне в задоволенні цієї частини заяви про забезпечення позову відмовити як в необґрунтованій та такій, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_3, яка зареєстрована за адресою: 65104, АДРЕСА_1, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: 67731, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне, вул. Центральна, 51, ІНПП НОМЕР_2, про відшкодування збитків та заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки Ford Transit, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, vin: WFOXXXBDFX7K83262, який належить ОСОБА_3, до ухвалення рішення по справі.

В задоволені іншої частини заяви відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути предявлена до виконання в строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

СУДДЯ: