РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/15922/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/280/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" ,

відповідач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2016 року у складі судді Бердія М.А., ухвалене в м. Рівне о 14 год. 33 хв., дата складання повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 089-15/16-840 0) від 26 квітня 2006 року в розмірі 10 991,51 доларів США та суму боргу по сплаті пені за кредитним договором № 089-15/16-840 0) від 26 квітня 2006 року в розмірі 20,93 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3 795,59 грн.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2016 року позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "УкрСиббанк", солідарно, суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 089-15/16-840 0) від 26 квітня 2006 року в розмірі 10 991,51 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "УкрСиббанк", солідарно, суму боргу по сплаті пені за кредитним договором № 089-15/16-840 0) від 26 квітня 2006 року в розмірі 20,93 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1879,80 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1879,80 грн. судового збору.

Вважаючи заочне рішення суду незаконним, ОСОБА_4 через свого представника - адвоката ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що справу розглянуто без участі відповідача; місцевим судом не взято до уваги його клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з хворобою,чим порушено його процесуальні права. Вважає, що суд не повинен був ухвалювати заочне рішення, тому що відповідачем було повідомлено про причину неявки, яка є поважною. Крім того, ПАТ «УкрСиббанк» не було надано доказів правонаступництва прав та обов'язків акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», а саме: копії статуту чи витягу з нього (п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства»). Судом не було взято до уваги те, що вимога банку № 28/38 від 20.08.2015 року , яка була надіслана на його ім'я, підписана представником Тищук М.А. без додавання до неї довіреності та з порушенням вимог п. 11.2 кредитного договору від 26.04.2006 року № 089-15/16-840, відповідно до якого вимога направляється цінним листом з описом та повідомленням про вручення або доставляється кур'єром. Вважає, що дана вимога підписана не уповноваженою особою та не надіслана поручителю. З пункту 3.2 договору поруки від 26.04.2006 року № 2-2006 вбачається, що порука припиняється з припиненням усіх зобов'язань позичальника по вищевказаному кредитному договору. Оскільки в договорі поруки не встановлено строку його дії, підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя або якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договір поруки був укладений 26.04.2006 року, а тому порука припинилася 25.04.2007 року. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване заочне рішення суду і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом відмовити.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - до скасування в частині задоволення вимог до поручителя.

Згідно ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 26 квітня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року - ПАТ «УкрСиббанк» (далі - Банк)) та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 089-15/16-840, в іноземній валюті в сумі 25 500,00 доларів США із строком повернення не пізніше 21 квітня 2026 року, зі сплатою процентів у розмірі 11,80 % річних.

За умовами Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 Кредитного договору відбувається з 01 по 10 (включно) число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Кредитним договором від 26 квітня 2006 року № 089-15/16-840, 26 квітня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 2-2006.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частина 1 статті 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Як вбачається зі змісту ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредитних коштів.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачене право позивача вимагати дострокового повернення кредитних коштів, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

20 серпня 2015 року Банком відповідачам були направлені вимоги про погашення заборгованості за № 28-38, № 28-39, однак заборгованість погашена не була.

Звертаючись до суду з позовом, Банк просив стягнути із відповідачів заборгованість по кредиту та нарахованих процентах з грудня 2014 року, загальний розмір якої станом на 04 листопада 2015 року визначив у сумі 10 991,51 долар США, з яких: 9 903,95 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом; 1 087,56 доларів США - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом; а також 20,93 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

Розрахунок заборгованості, наданий Банком, відповідає умовам договору, та відповідачами не спростований.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Місцевий суд, солідарно стягуючи заборгованість, виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 порушила зобов'язання перед Банком, яке забезпечене порукою поручителя ОСОБА_4, то кредитна заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Проте такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Так, статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 14-145цс18.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що останній платіж сплачено позичальником у грудні 2014 року, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_3 від 26 квітня 2006 року (а.с. 12-20) , а тому строк виконання відповідної частини основного зобов'язання настав у січні 2015 року. Разом із цим, дострокова вимога про погашення заборгованості у повному обсязі була направлена поручителю лише у серпні 2015 року, а до суду із даним позовом банк звернувся у листопаді 2015 року, тобто після передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Виходячи з того, що Банк пред'явив вимоги до поручителя пізніше, ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов'язання, солідарне стягнення з поручителя та боржник суми заборгованості за кредитом за весь період існування такої заборгованості, порушує вимоги закону.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості з позичальника, проте допущено порушення норм матеріального права в частині стягнення такої заборгованості із поручителя солідарно з боржником, у зв'язку з чим рішення місцевого суду підлягає до часткового скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2016 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, - скасувати.

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.