Справа № 639/4302/18
провадження 2/639/1750/18
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що між ним та ОСОБА_2
укладено договір позики, згідно якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США зі строком повернення не пізніше 01.02.2018 р., але у передбачений строк ОСОБА_2 добровільно не виконала свої зобовязання, борг не повернула.У звязку з тим, що відповідач прострочила виконання грошового зобовязання, ОСОБА_1, з посиланням на вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України, просить стягнути інфляційні витрати та 3 % річних від простроченої суми.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на похзов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 передбачено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором ( ст. 612 ЦК України).
За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Що стосується стягнення інфляційних втрат у сумі 542,20 грн., слід зазначити, що за змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012року у справі №6-49цс12).
Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991року, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
За правилами ст. ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при предявленні позову ОСОБА_1 сплатив мінімальний розмір 704,80 грн., зазначена сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити частково.
В іншій частині у позові ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, паспорт ВК № 712216, виданий Марїнським РВ ГУ МВС України в Донецькій області 29.04.2010 р., прож. ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2).

Відповідач: ОСОБА_2 ( 10.03.1970 р. н., паспорт МН № 102102, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13.10.2001 р., прож.м.Харків, АДРЕСА_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3).

Повне судове рішення складено 16.12.2018.

СУДДЯ -