Провадження № 2/127/3240/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажпроект" про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.07.2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ТОВ «Будмонтажпроект» про поділ майна подружжя та визнання права власності на ? частку майна.

Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10.08.1991 року було укладено шлюб та зареєстровано його у відділі актів цивільного стану Вінницького МУЮ, актовий запис № 1983.

Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

07.07.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Однак 22.09.2015 року було укладено два інвестиційних договора № 33 та № 34 між ОСОБА_5 та ТОВ «Будмонтажпроект» згідно з якими об'єктами інвестицій були дві однокімнатних квартири у 10-ти поверховому житловому будинку у АДРЕСА_1 (номери 69-70).

На виконання умов інвестиційних договорів № 33 та № 34 було внесено згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 298 від 22.09.2015 року на суму 550550 грн. та № 307 від 25.09.2015 року на суму 446284 грн.

Позивач зазначає, що кошти на придбання житла у розмірі 42200,00 доларів США були отримані ним у позику в інтересах сім'ї від ОСОБА_6, 16.06.2014 року.

У зв'язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визнати об'єктом спільної власності подружжя майнові права на квартири (проектний номер 69 проектною площею 45,43 кв.м., проектний номер АДРЕСА_1; в порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на ? майнових права на квартири (проектний номер 69 проектною площею 45,43 кв.м. проектний номер АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2018 року позовну заяву позовну заяву прийняти до розгляду. Відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2018 року клопотання представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_7 задоволено. Змінено порядок розгляду справи шляхом заміни спрощеного позовного провадження з викликом осіб на розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 року в клопотанні представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_7 про залишення позовної заяви без руху відмовлено. Клопотання представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_7 про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання та допитано свідка ОСОБА_8. Закінчено підготовче провадження у справі, підготовче засідання закрити. Призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2018 року поновлено судовий розгляд у цивільній справі.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_9 в ході судового розгляду позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. В подальшому надав суду судові дебати та просив позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, надавши суду відзив. Відзив мотивований тим, що інвестиційні договори № 33, № 34 від 22.09.2015 року укладені ТОВ "Будмонтажпроект" з ОСОБА_5 Тобто, спірні квартири придбавались дочкою, а не подружжям. Зважаючи на це, предмет інвестиційних договорів, укладених дочкою, не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу, як майно подружжя.

Представник ТОВ "Будмонтажпроект" просив розглянути справу у відсутність представника.

Свідок ОСОБА_8.в судовому засіданні пояснила, що являється бабкою відповідача ОСОБА_3 Також пояснила, що продала котедж, тому що внучці виповнилося 18 років, а гроші в розмірі 1000000,00 грн. від продажу котеджу передала ОСОБА_3 у присутності батьків позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 Ніяких письмових договорів та розписок про передачу грошей не укладалося.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10.08.1991 року було укладено шлюб та зареєстровано його у відділі актів цивільного стану Вінницького МУЮ, актовий запис № 1983.

Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

07.07.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області.

22.09.2015 року було укладено два інвестиційних договора № 33 та № 34 між ОСОБА_5 та ТОВ «Будмонтажпроект» згідно з якими об'єктами інвестицій були дві однокімнатних квартири у 10-ти поверховому житловому будинку у АДРЕСА_1 (номери 69-70).

На виконання умов інвестиційних договорів № 33 та № 34 було внесено згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 298 від 22.09.2015 року на суму 550550 грн. та № 307 від 25.09.2015 року на суму 446284 грн.

Кошти на придбання житла у розмірі 42200,00 доларів США були отримані позивачем у позику в інтересах сім'ї від ОСОБА_6 16.06.2014 року, що підтверджується відповідною розпискою та в якій зазначено, що у разі неповернення коштів у визначений термін зобов'язуюсь замість процентів передати у власність ОСОБА_6 квартири придбані за його кошти згідно інвестиційних договорів № 33 та № 34.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2018 року, залишеним без змін в цій частині постановою апеляційного суду Вінницької області від 10.07.2018 року, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках на користь ОСОБА_6 суму еквівалентну 45000 (сорока п'яти тисячам) доларів США, що еквівалентна 1192500 (одному мільйону сто дев'яносто двум тисячам п'ятсот) гривням неповернутого боргу.

Так згідно постанови апеляційного суду Вінницької області від 10.07.2018 року, що набула законної сили, встановлено, що пояснення позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1, про те, що кошти отримані від ОСОБА_6 за договором позики витрачені в інтересах сім'ї - сплачені як внески за інвестиційними договорами, узгоджуються з наявними матеріалами справи та доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що довідка ПАТ «Укргазбанк» від 18.11.2016 року не доводить спроможність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця здійснити оплату по інвестиційним договорам на загальну суму 996834,00 грн. Інші докази на підтвердження доходів сім'ї на вказану суму, крім отриманих за договором позики, в матеріалах справи відсутні.

Також суд зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_8 на підтвердження такої обставини, що грошові кошти на придбання квартир надала вона суд не приймає як допустимий доказ, оскільки остання не надала суду допустимі докази на підтвердження вказаної обставини, на що було звернуто і апеляційним судом в постанові апеляційного суду Вінницької області від 10.07.2018 року.

Так згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З приводу посилання представника відповідачів на ту обставину, що інвестиційні договори № 33, № 34 від 22.09.2015 року укладені ТОВ "Будмонтажпроект" з ОСОБА_5, тобто спірні квартири придбавались дочкою, а не подружжям, та зважаючи на це, предмет інвестиційних договорів, укладених дочкою, не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу, як майно подружжя суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, 22.09.2015 року було укладено два інвестиційних договора № 33 та № 34 між ОСОБА_5 та ТОВ «Будмонтажпроект» згідно з якими об'єктами інвестицій були дві однокімнатних квартири у 10-ти поверховому житловому будинку у АДРЕСА_1 (номери 69-70).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 народилася 30.09.1997 року та на момент укладення вищезазначених договорів ОСОБА_5 була неповнолітньою.

Згідно ст. 173 СК України, батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна. При вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом.

Частина 2 коментованої статті передбачає, що при вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом. Зазначена презумпція заснована на тому, що за загальним правилом вказані у нормі категорії осіб, як правило, не мають самостійного заробітку чи іншого доходу, який дозволяв би їм претендувати на частку у майні сім'ї. А тому вважається, що якщо при вирішенні спору малолітні та неповнолітні особи повинні довести, що майно є їх індивідуальною власністю.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що майнові права на квартири (проектний номер 69 проектною площею 45,43 кв.м., проектний номер АДРЕСА_1 є об'єктом спільною власності подружжя, які слід поділити між ними наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на ? майнових прав на квартири (проектний номер 69 проектною площею 45,43 кв.м., проектний номер 70 проектною площею 49,97 кв.м.,), розташовані у АДРЕСА_1, тобто позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів належно підтверджені судові витрати, а саме 5336,37 грн. судового збору на користь позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 70, 71, 173 СК України ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажпроект" про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку майна задовольнити повністю.

Визнати об'єктом спільної власності подружжя майнові права на квартири (проектний номер 69 проектною площею 45,43 кв.м., проектний номер АДРЕСА_1.

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право право власності на ? майнових прав на квартири (проектний номер 69 проектною площею 45,43 кв.м., проектний номер АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажпроект" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5336 (п'ять тисяч триста тридцять шість) гривень 37 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажпроект", , адреса: м. Вінниця, вул. Енгельса, 35.

Суддя