Справа № 459/1563/17 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/345/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.06.2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюб між ними розірвано. Рішенням Червоноградського міського суду від 23.10.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем вказаного рішення суду, в останнього виникла заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач фактично ухиляється від свого батьківського обовязку утримувати дитину. З огляду на наведене просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 20426,12 грн відповідно до наданого нею розрахунку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_6. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд першої інстанції не взяв до уваги доводів позивача та їх не спростував. Звертає увагу на наявність розрахунку заборгованості наданий ДВС, згідно якого вбачається за відповідачем числиться заборгованість по сплаті аліментів з березня 2015 року по вересень 2016 року і саме за цей період суд мав би нарахувати пеню. В апеляційній скарзі просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

04 квітня 2018 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_6, в якому зазначено, що його вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів з 01.08.2009 року по 08.07.2016 року відсутня, а з липня 2016 року по червень 2017 року з врахуванням сум нарахованих та сплачених аліментів за цей період заборгованості по сплаті аліментів не було. Відтак, вважає, оскаржуване позивачем рішення суду законним. Зазначає, що в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи, які б підтверджували висновки позивача про неправильне, неповне з»ясування судом обставин справи та відповідали наявним в матеріалах справи доказам. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.09.2009 року з відповідача в користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

07.12.2009 року Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-2831/09 на виконання вказаного судового рішення.

Згідно розрахунку, наданого позивачем ОСОБА_3, станом на 18.05.2017 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина з серпня 2009 року по травень 2017 року становить 70616,07 грн., а розмір пені відповідно за вказаний період складає 20426,12 грн.

Однак, вказаний розрахунок районним судом не взято до уваги як такий, що не відповідає дійсним обставинам.

Судом з матеріалів копії виконавчого провадження № 16478535 з виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 2-2831/09 від 07.12.2009 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття, зокрема з розрахунку заборгованості відповідача по сплаті аліментів встановлено, що станом на 21.07.2017 року розмір такої заборгованості становить 13592,89 грн.

25.03.2015 року ОСОБА_3 подано заяву на ім»я начальника ВДВС Червоноградського МУЮ про повернення виконавчого листа № 2-2831/09 від 07.12.2009 року без виконання у зв'язку зі спатою аліментів відповідачем у повному обсязі.

27.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Державним виконавцем встановлено, що 25.03.2015 року у ВДВС Червоноградського МУЮ надійшла заява від стягувача ОСОБА_3 № б/н від 25.03.2015 року про повернення виконавчого листа без виконання, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

08.07.2016 року ОСОБА_3 повторно звернулась у ВДВС Червоноградського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2831/09 від 07.12.2009 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття, а саме з розрахунку заборгованості відповідача по сплаті аліментів.

12.07.2016 року державним виконавцем на підставі заяви позивача від 08.07.2016 року повторно відкрито виконавче провадження № 51646029.

Як вбачається з копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2016 року відповідач у липні 2016 року звертався до ОСОБА_3 з позовом про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів у користь того з батьків, з ким проживає дитина. Вказаним рішення суду відмовлено у задоволенні позовних вимог. У даному рішенні зазначено, що з квітня по липень 2016 року протягом 4 місяців дитина проживала разом із батьком, що не заперечувалось самою позивачем. В цей час відповідач утримував дитину.

Згідно наданого ДВС розрахунку заборгованості по виконавчому документу №2-2831/2009, виданому 07.12.2009 року Червоноградським міським судом Львівської області, за відповідачем станом на 21.06.2017 року рахується заборгованість по сплаті аліментів з липня 2016 року по червень 2017 року у розмірі 11695,55 грн. За цей період відповідачем добровільно сплачено 12432,73 грн. Тобто заборгованість по сплаті аліментів за цей період відсутня.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що підставою для стягнення неустойки (пені) є наявність заборгованості та винна поведінка платника аліментів. Враховуючи, що вина відповідача у заборгованості по сплаті аліментів з 01.08.2009 року по 08.07.2016 року відсутня, а з липня 2016 року по червень 2017 року (з врахуванням сум нарахованих та сплачених аліментів за цей період) заборгованості по сплаті аліментів не було, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів не підлягають до задоволення.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.196 СK України та розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що той факт, що позивач по справі ОСОБА_3 з власної ініціативи повернула виконавчий лист у звязку із отриманням аліментів у повному обсязі та до 08.07.2016 року не зверталась з ним повторно свідчить про відсутність вини платника аліментів ОСОБА_3 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за цей період, що відповідно виключає відповідальність відповідача за прострочення їх сплати.

Таким чином, районний суд правильного виходив з того, що для визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів слід брати період з липня 2016 року (повторне звернення виконавчого листа до виконання) по червень 2017 року (час звернення з позовом до суду).

Враховуючи, що заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2016 року по червень 2017 року у зв»язку з її добровільною сплатою відсутня, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

З наведених мотивів, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини. Порушень норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв"язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2