Справа № 487/6024/17
Провадження № 2/487/674/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Попович А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2017 року ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в якій просить стягнути з відповідача на його користь 150000 грн. за договором позики від 15.09.2017 р., а також суму сплаченого судового збору, посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо повернення позики.

30.11.2017 року відкрито провадження за зазначеною позовною заявою.

Ухвалою суду від 12.12.2017 року накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, в тому числі спрямовані на зміну її правового статусу в будь-який спосіб (відчуження, передача в заставу, оренду, встановлення обтяжень чи інший спосіб).

Ухвалою суду від 02.02.2018 року постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

25.04.2018 року підготовче засідання закрито та справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились. Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 15 вересня 2017 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 передано ОСОБА_2 у позику 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що на день цього договору позики становить еквівалент суми 5 752,00 (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят два) доларів США, з терміном повернення до 15 вересня 2018 року без процентів (пункти 1.1., 1.2 Договору).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Правовідносини сторін виникли із договору позики і врегульовані ст. ст. 1046-1050 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, Договором позики від 15.09.2017 року встановлений строк повернення позики до 15 вересня 2018 року (п. 1.2. Договору).

Таким чином, за умовами вказаного договору позики строк його виконання ще не настав.

Посилання позивача в обґрунтування позову на п. 4.1 Договору позики (Сторони домовились, що позика (грошові кошти) може бути повернена достроково), як на підставу вимагати дострокового повернення позики, є неправильним, оскільки ним не передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення суми позики.

З буквального тлумачення п. 4.1 Договору позики вбачається, що цим пунктом встановлено право позичальника виконати свій обов'язок достроково.

Також, відповідно до ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.Указана загальна презумпція правомірності дострокового виконання обов'язку деталізується у ч. 2 ст. 1049 ЦК, згідно з якою позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Від дострокового виконання зобов'язання за ініціативою боржника (позичальника) слід відрізняти випадки, коли боржник (позичальник) зобов'язаний на вимогу кредитора (позикодавця) виконати зобов'язання раніше строку. Так, в разі прострочення повернення чергової частини позики (якщо за умовами договору позика повертається з розстроченням) позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК). В даному випадку дострокове виконання зобов'язання є санкцією за порушення боржником зобов'язання.

Проте даним Договором позики не передбачено повернення позики частинами, а строк повернення позики, встановлений договором, ще не настав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.4, 7, 12, 89, 211, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне судове рішення складено 26.06.2018 року.

Суддя: З.М. Сухаревич