Ухвала

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 686/4386/16-ц

провадження № 61-6535зп18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П. (судді-доповідача), Лесько А.О., Мартєва С.Ю.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 09 листопада 2017 року, ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Хмельницької міської ради про визнання права власності, виділ частки з майна,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати за ним право власності на частку у новоствореному майні, а саме 3/5 частки у праві власності на реконструйований ним без дозволу на виконання будівельних робіт житловий будинок «А-1» та господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; виділити йому в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, 3/5 частки житлового будинку «А-1» та господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г», за адресою АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 3/5 частки житлового будинку «А-1» за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ним право приватної власності на окреме домоволодіння, що являється єдиним цілим, а саме житловий будинок «А-1» та господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г», за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у 2007 році він добудував до належної йому частини спільного з відповідачами домоволодіння добудову «а-3» до будинку (котельну) та з метою реєстрації свого права на добудову звернувся в 2012 році до Хмельницької міської ради щодо збереження самочинного будівництва. Дозвіл на збереження самочинного будівництва було надано, однак в квітні 2014 року скасовано за скаргами відповідачів, які він вважає необґрунтованими.

Посилаючись на те, що під час проведення будівельних робіт ним було дотримано архітектурно-будівельні, санітарні та екологічні норми, при цьому з початку будівництва від співвласників скарг не надходило, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року залишено без змін.

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 09 листопада 2017 року, ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року з підстав передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції чинній на день подання заяви.

15 грудня 2017 року набув чинності закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», з набуттям чинності якого Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припинили роботу та розпочав роботу Верховний Суд.

Відповідно до пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

02 лютого 2018 року матеріали провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 09 листопада 2017 року, ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Хмельницької міської ради про визнання права власності, виділ з частки майна, передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Заява про перегляд судових рішень мотивована тим, що судом касаційної інстанції допущено неоднакове застосування положень статей 364 та 376 ЦК України, що, на думку заявника, спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Також заявник указує на те, що висновки судів у судових рішеннях, про перегляд яких подано заяву, не відповідають правовим висновкам Верховного Суду України щодо застосування статей 364 та 376 ЦК України у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 09 листопада 2017 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підтвердження підстав перегляду указаних вище судових рішень, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року в справі № 753/16734/13, постанову Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року №6?130цс13, постанову Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15 та ухвалу Верховного Суду України від 13 вересня 2006 року в справі № 6-5727ск05.

Перевіривши викладені у заяві доводи Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Хмельницької міської ради про визнання права власності, виділ з частки майна, до провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 09 листопада 2017 року, ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому судовими рішеннями у подібних правовідносинах належить розуміти такі рішення де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально правове регулювання спірних правовідносин.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень у цивільних справах також може бути подана з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що реконструкція будинку та господарських споруд була здійснена позивачем без отримання відповідних дозволів, реконструйовані об`єкти не прийнятті до експлуатації, зведені на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності та право користування вказаною земельною ділянкою не було оформлене у встановленому законом порядку, тоді як об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не підлягають поділу (виділу).

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року в справі № 753/16734/13, яка надана заявником на підтвердження передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення апеляційного суду про відмову у позові про поділ житлового будинку та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено, дійшов висновку про те, що самовільно збудовані житлові приміщення у спірному будинку не були враховані при його поділі та не були предметом позовних вимог.

Підстави позову, зміст позовних вимог й встановлені судом фактичні обставини у даній справі та підстави позову зміст позовних вимог й встановлені фактичні обставини в справі, щодо якої вирішується питання про допуск до провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судових рішень, не є тотожними, тому правовідносини у справах не є подібними.

У постанові від 04 грудня 2013 року в справі №6?130цс13, як надана заявником на підтвердження передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції чинній на день подання заяви про перегляд судових рішень, підстави перегляду судових рішень, Верховний Суд України дійшов висновку, що об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (частина друга статті 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами статей 364, 367 ЦК України.

Висновок суду касаційної інстанції в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 09 листопада 2017 року, про перегляд якої подано заяву, відповідає зазначеній правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 04 грудня 2013 року в справі №6?130цс13.

У наведеній ОСОБА_1 постанові від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15 Верховним Судом України вказано на те, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Вказана постанова не підтверджує наявності передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, підстави перегляду судових рішень, оскільки прийнята Верховним Судом України з метою усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції статті 88, частин першої та четвертої статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, тоді як ОСОБА_1 у поданій ним заяві просить переглянути судові рішення з питань неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 364 та 376 ЦК України у подібних правовідносинах.

Також не підтверджує наявності передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, підстави перегляду судових рішень ухвала Верховного Суду України від 13 вересня 2006 року в справі № 6-5727ск05, оскільки вказана ухвала постановлена Верховним Судом України як судом касаційної інстанції, а не за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, та не містить правових висновків щодо застосування статей 364 та 376 ЦК України у подібних правовідносинах.

Порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав вважати, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

З огляду на зазначене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи до провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, належить відмовити.

Згідно із положеннями частини першої статті 360 ЦПК України, в редакції чинній на час подання заяви, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана заява є необґрунтованою, вирішення питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією з трьох суддів у складі судді-доповідача та двох суддів, визначених автоматизованою системою документообігу суду додатково. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття.

Керуючись пунктом 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, статтями 355, 360 ЦПК України, у редакції, що діяла до набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У допуску справи за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Хмельницької міської ради про визнання права власності, виділ з частки майна, до провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 09 листопада 2017 року, ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:С. П. Штелик
А.О. Лесько
С. Ю. Мартєв