Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3415/18

номер провадження 2/695/1461/18

22 листопада 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л. В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні житловим приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Низова, 93, м. Золотоноша Черкаської області.

За вказаною адресою зареєстрована також відповідач по справі ОСОБА_2, яка є колишньою дружиною брата позивача по справі, та яка місцем своєї реєстрації не проживає з 2014 року та не знімається з реєстрації.

Той факт, що відповідач зареєстрована у будинку позивача, хоча ним не користується створює позивачеві незручності та заважає повноцінно користуватися своєю власністю, чим порушується його право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, та відповідно обмежує можливості стосовно належного оформлення соціальної допомоги з боку держави, а тому він звернувся до суду із відповідною позовною заявою про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні житловим приміщенням.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 09.11.2018 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останній був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направила, хоча була повідомлена про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власниками будинку, що знаходиться за адресою: вул. Низова, 93, м. Золотоноша Черкаської області, право власності якого стверджується відповідними витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6374088 від 01.02.2005 року та №2754372 від 05.02.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в будинку позивача, однак в ньому не проживає, що стверджується відповідною довідкою №6498 від 06.09.2018 року, виданою виконавчим комітетом Золотоніської міської ради. Так із вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак за цією адресою фактично не проживає з 2014 року.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи містять достатньо доказів відповідно до яких судом встановлено, що відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає з 2014 року, підстави для сумнівів у достовірності вказаних доказів відсутні.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не є членом сімї позивача, оскільки шлюб між братом позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, що стверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.11.2015 року, яке вступило в законну силу.

Таким чином суд, враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації, жодних доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами статей ст. 9, 156 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї позивача та фактично із ним не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивача на власність та вільного розпорядження нею.

Разом із тим, позивач ставить вимогу про зобовязання відповідача знятися з реєстрації у належному йому на праві власності будинку.

Суд зважає, що вказана вимога не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки зобовязання вчинити вказані дії нормами чинного законодавства не передбачені.

Так в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Частиною першою ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи, що судом встановлено достатньо підстав для того, щоб визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зобовязання відповідача знятися з реєстрації місця проживання не відповідають нормам чинного законодавства, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.

Окрім того визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в позасудовому порядку.

У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зобовязання відповідача знятися з реєстрації свого місця проживання.

Таким чином, захищаючи права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача такою, яка втратила право користування жилим приміщенням, яке належить позивачу.

На підставі зазначеного та керуючись ст.,ст. 10, 141, 264, 265, 274, ЦПК України,

ст.,ст. 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Низова, 93 у м. Золотоноша Черкаської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.