Справа № 495/8765/17
З а о ч н е р і ш е н н я
17 липня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря -Асланової Ф.А.,
Справа № 495/8765/17
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
31 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1, звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до відповідачки ОСОБА_2, з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування 54/400 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1..
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 54/400 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно даних домової книги у належному йому нерухомому майні зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_2, яка по теперішній час в належній йому частині домоволодіння не проживає, будь-які речі ОСОБА_2 відсутні, комунальні послуги відповідач не сплачує, в проведенні ремонтних робіт участі не приймає.
Не зняття з реєстрації ОСОБА_2 порушує його майнові права, оскільки він змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб.
ОСОБА_2 вибула з належного йому житлового приміщення за власним бажанням, не користується ним тривалий час, а тому має бути визнана такою, що втратила право на користування даним житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна його заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутності. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістила.
Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить зава представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2015 року, ОСОБА_1 є власником 54/400 частин домоволодіння під АДРЕСА_1, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /л.с.6-7/.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до домової книги на домоволодіння АДРЕСА_1, у спірному житловому приміщенні зареєстрована, окрім інших, також відповідач по справі ОСОБА_2 /л.с.9-10/
У відповідності до акту від 08.06.2017 року, складеного КП «ЖЕО №1», власником частини будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.
За вищевказаною адресою зареєстрована також квартирант ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зі слів сусідів ОСОБА_2 не мешкає за даною адресою останні 5 років. Факт не проживання ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 підтверджують сусіди ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім'ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки.
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.
Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом складеним КП «ЖЕО №1» від 08.06.2017 року.
Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Конституцією України ст. 41 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача.
За таких обставин, враховуючи, що позивач є власником 54/400 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська (Комсомольська), 13, кв.4, а відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлені чинним законодавством строки, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачку необхідно визнати такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 150 ЖК України, ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265,280-281, 354ЦПК України , суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

С У Д Д Я :