Ухвала

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 548/1147/17

провадження № 61-32432ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2018 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» (далі - ТОВ «Росвен інвест Україна») звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що на підставі договору факторингу №КЕ/ПБ-2016 від

22 серпня 2016 року ПАТ «ПроКредит Банк» передало ТОВ «Росвен інвест Україна» право грошової вимоги стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитним договором № 11.11177 від 06 серпня 2008 року.

У зв'язку з цим ТОВ «Росвен інвест Україна» просило замінити стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «ПроКредит Банк» на ТОВ «Росвен інвест Україна».

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від

12 березня 2018 року, замінено вибулого стягувача ПАТ «ПроКредит Банк» у виконавчих листах, виданих на підставі рішення суду на ТОВ «Росвен інвест Україна», як правонаступника у виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні у Хорольському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області і залишок боргу становить 4 602,64 грн.

19 квітня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, в якій просила зазначені ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що заміна сторони виконавчого провадження в даному випадку не може проводитись, оскільки передача кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення не є підставою для правонаступництва у виконавчому провадженні. Зазначають, що порушено порядок подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки в заяві не вказано, хто саме є заявником.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ТОВ «Росвен інвест Україна», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з положень частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов обґрунтованого висновку, про доведеність факту переходу права вимоги від ПАТ «ПроКредит Банк» до ТОВ «Росвен інвест Україна»на підставі укладеного між ними договору факторингу.

Судами встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 11листопада 2009 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» до

ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено повністю. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 10 970,07 грн. Вирішено питання щодо судових витрат у справі.

23 листопада 2009 року було видано виконавчий лист № 2-629 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором, який знаходиться на виконанні в Хорольському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

14 серпня 2017 року ТОВ «Росвен інвест Україна» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, обґрунтовуючи заяву тим, що між товариством та ПАТ «ПроКредит Банк» 22серпня 2016 року укладено договір факторингу №КЕ/ПБ-2016.

Відповідно до листа Хорольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 07 вересня 2017 року № 11.25-42/6358 на виконанні перебуває виконавчий лист

№ 2-629, виданий 23 листопада 2009 року Хорольським районним судом Полтавської області, про стягнення зОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі

10 970, 07 грн, витрат по оплаті судового збору в розмірі 109, 70 грн, та витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн, всього на суму боргу - 11 199, 77 грн, залишок заборгованості становить 4 602, 64 грн.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті

6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов'язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); (в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної постанови суду першої інстанції) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв'язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 вказаного Закону за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від

20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. Вказаний висновок Верховного Суду України підтверджено висновком Верховного Суду у постанові від 5 березня

2018 року у справі № 2-682/11.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судами норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2018 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик