Справа № 206/2200/18
Провадження № 2/206/813/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мороза К.Т.

представника позивача Семенової О.П.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

З 01.12.2015 розпочало фінансово-господарську діяльність ПАТ «Українська залізниця», яке є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, до складу якого входить виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».Відповідно до Положення про виробничий підрозділдо предмету його діяльності відноситься надання юридичним та фізичним особам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, технічне обслуговування, тощо, для чого товариством отримана відповідна ліцензія. На балансі підрозділу знаходяться основні об'єкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню. З 2011 року відповідачі є абонентами позивача, споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. В період з 01.01.2015 по 01.10.2015, та з 01.01.2016 по 01.08.2016 (далі - період) позивачем були надані відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, за які утворилась заборгованість на суму 3346,76 грн., яку представник позивача просив стягнути та суми, відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме: інфляційні витрати у сумі 950, 12 грн. та три проценти річних - 225, 34 грн., а також, витрати по сплаті судового збору (а.с. 1-7, 87).

Відповідач у судовому засіданні позов визнала, проте зазначила, що не розуміє підстав виникнення заборгованості, оскільки за послуги розраховується на рахунок третьої особи.

Представником третьої особи на адресу суду були надані письмові пояснення щодо взаємовідносин між ПАТ «Українська залізниця» та КП «Дніпроводоканал» ДМР, за якими було вказане таке. У вказаний період позивачем були надані відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, за які утворилась заборгованість. Починаючи з 2011 року позивач почав підпорядковуватись (з питань водопостачання та водовідведення) Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Після введення в дію нового тарифу, згідно постанови Національної комісії № 1260 від 16.04.2015, серед населення жилого масиву «Північний» розпочались масові невдоволення та припинено оплату за спожиті послуги з водопостачання на рахунки позивача. Для зменшення соціальної напруги, рішенням ДМР третя особа була визначена виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення на період з 01.10.2015 по 31.12.2015, за який оплата мала здійснюватись КП «Дніпроводоканал» ДМР. З 01.01.2016 до 01.08.2018 через відсутність компенсації різниці в тарифах між третьою особою та позивачем договірні відносини були відсутні, надавачем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення був структурний підрозділ позивача. Після чого, відносини між позивачем та третьою особою були врегульовані відповідними договорами. З 01.08.2016 по теперішній час третя особа є виконавцем послуг для споживачів. Окрім того, зазначено, що у період за яким представник позивача просить стягнути заборгованість, на рахунок третьої особи від відповідача надійшли грошові кошти у сумі 208,77 грн., якими була закрита заборгованість, що виникла до 01.01.2016. У разі повернення вказаної суми, заборгованість по особовому рахунку відповідачів збільшиться на відповідну суму (а.с. 77-79).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

07.05.2018 провадження у справі відкрито.

07.06.2018 до участі у справі на стороні відповідачів було залучено КП «Дніпроводоканал» ДМР у якості третьої особи.

27.07.2018 третьою особою до канцелярії суду було подано письмові пояснення.

27.07.2018 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Під час розгляду справи судом розглянуто клопотання/заяви, заслухано пояснення та заперечення сторін, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

16.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до Положення Про виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено, що до предмету діяльності підрозділу відноситься надання юридичним та фізичним особам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, теплопостачання, експлуатація, поточне утримання та ремонт систем водопостачання, поточне утримання, і т.д (а.с. 20-22).

У власності позивача знаходяться об'єкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню (а.с.24-33).

Позивач, також, є власником ліцензії на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення з 13.11.2010 по 12.11.2015 (а.с. 34-36).

Відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) № 271 від 24.02.2011 було установлено Відокремленому структурному підрозділу "Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" тарифи: на послуги з централізованого водовідведення для населення м. Дніпропетровськ - 1,96 грн. за 1 куб. м (без ПДВ). Постанова набрала чинності з 01.03.2011 (а.с. 37).

Постановою НКРЕ № 1260 від 16.04.2015 установлено Державному підприємству «Придніпровська залізниця» тарифи: на централізоване водопостачання - 11,74 грн за 1 куб. м (без ПДВ); на централізоване водовідведення - 7,95 грн за 1 куб. м (без ПДВ). Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕ № 271 від 24.02.2011 (а.с. 38).

Згідно рішення сесії VI скликання Дніпропетровської міської ради № 42/66 від 22.07.2015 надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади об'єктів водопостачання та водовідведення до житлових будинків, які перебували на балансі ДП «Придніпровська залізниця» до 01.11.2015 - п. 2.3 рішення. Пунктом 3.3. передбачено, що до моменту передачі об'єктів і мереж водопостачання забезпечити надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення населенню, після включення Національною комісією, відповідних витрат до тарифу КП «Дніпроводоканал», з укладення договору на придбання питної води з ДП «Придніпровська залізниця» терміном дії до 01.11.2015 (а.с. 41).

27.04.2016 за № 17/7 рішенням VIІ скликання Дніпропетровської міської ради п. 2.3. рішення № 42/66 від 22.07.2015 внесено зміни, де замість «01.11.2015» вказано «31.12.2016». Пункт 3.3. викладено в такій редакції: «до моменту передачі об'єктів і мереж водопостачання забезпечити надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення населенню Північного шляхом укладення договорів на придбання питної води та надання послуг з централізованого водовідведення з регіональною філією «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» терміном дії з 01.01.2016 до 31.12.2016» (а.с. 42).

Відповідно до рішень VI сесії скликання Дніпропетровської міської ради № 28/67 від 30.09.2015, VIІ сесії скликання Дніпропетровської міської ради № 93/16 від 01.12.2016 визначено КП «Дніпроводоканал» ДМР з 01.10.2015 по 31.12.2017 виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, які надаються з використанням мереж, що перебувають на балансі ДП «Придніпровська залізниця», для населення Північного та Підведенного. Встановлено, що вся дебіторська заборгованість абонентів ДП «Придніпровська залізниця» станом на 30.09.2015 числиться за підприємством (а.с. 43).

З метою виконання зазначених вище рішень між ДП «Придніпровська залізниця» та КП «Дніпроводоканал» ДМР було укладено договори, якими було урегульовано питання про надання послуг з централізованого водопостачання.

Так, у договорах № 191/в ПР/БМЕС - 15917/НЮдч та № 191/с ПР/БМЕС - 15918/НЮдч від 18.11.2015, нарахування плати за споживчі послуги водопостачання, водовідведення абонентам (населенню) здійснює КП «Дніпроводоканал», як виконавець послуг відповідно до рішення сесії міської ради № 28/67 від 30.09.2015. У випадку виявлення КП «Дніпроводоканал» факту прийняття ДП «Придніпровська залізниця» платежів від абонентів за послуги з водопостачання спожиті після 01.10.2015 та пред'явлення відповідного платіжного документа абонентом, сума, яка підлягає сплаті виробнику зменшується на розмір виявлених оплат і навпаки. Дія договору розповсюджується з 01.10.2015 і до 31.12.2015 (а.с. 46-50).

У договорах № 191/в ПР/БМЕС-16526/НЮдч та № 191/с ПР/БМЕС-16527/НЮдч від 19.08.2016, дія якого визначена з 01.08.2016 по 31.12.2016 з можливістю лонгації, сторони узгодили, що ПАТ «Укрзалізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» з 01.08.2016 припиняє нарахування плати за спожиті послуги водопостачання абонентам (населенню) згідно переліків, та не приймає платежі за послуги водопостачання/водовідведення від абонентів, крім заборгованості, яка утворилась станом на 01.10.2015 та за період з 01.01.2016 - 31.07.2016. При цьому, у випадку виявлення ПАТ «Укрзалізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» факту прийняття КП «Дніпроводоканал» платежів від абонентів, спожиті до 01.10.2015 та за період з 01.01.2016-31.07.2016 пред'явлення відповідного платежу документа абонентом, сума яка підлягає сплаті виробнику збільшується на розмір виявлених оплат (а.с. 51-55).

Так, судом встановлено, що користувачами послуг водопостачання та водовідведення є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, наданого представником позивача, по особовому рахунку ОСОБА_3, заборгованість за 2015 рік склала 631, 06 грн., за 2016 рік - 2715, 70 грн., а разом - 3346, 76 грн. (а.с. 83).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідачі є абонентами та користувачами послуг, які надавались позивачем, мають свій особистий рахунок та рівноправно з іншими громадянами користуються послугами з водопостачання та водовідведення. Шляхом створення особового абонентського рахунку № 2184, специфікою діяльності, ПАТ «Укрзалізниця» в особі ВП «ДТУ» філії «ЦБМР та ЕБ" ПАТ «Українська залізниця»та відповідачі вступили в фактичні договірні відносини.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону чи договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 630 від 21.07.2005, ПАТ "Укрзалізниця» виконала свої обов'язки в частині надання відповідачам послуг водопостачання та водовідведення.

Відповідачі, в свою чергу, здійснюючи оплату комунальних послуг у розмірі, меншому ніж було передбачено новими тарифами на рахунок третьої особи, своїх обов'язків щодо своєчасного здійснення оплати за отримані послуги у повному обсязі на рахунок надавача послуг, не виконали, у зв'язку з чим, мають заборгованість за особовим рахунком № 2184 за період з 01.01.2015 по 01.10.2015 та з 01.01.2016 по 01.08.2016. В період утворення заборгованості діяли тарифи відповідно до постанов НКРЕКП.

Ненадходження належних платежів перешкоджає здійсненню заходів по раціональному використанню та охороні водних ресурсів, завдає шкоди безперебійному функціонуванню систем водозабезпечення та порушує права і охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Таким чином, судом встановлено, що позивач набув права вимоги до відповідачів щодо стягнення заборгованості за надані послуги, у відповідні періоди, тому вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги на суму 3346,76 грн. (сума боргу 3346,76 = сума нарахована до сплати за спожиті послуги - сума сплачена за надані послуги) підлягає задоволенню.

Щодо сплати частини заборгованості за період, який визначений у позові, на рахунок третьої особи, суд встановивши правовідносини, що склались між позивачем та третьою особою, зазначає, що відповідачі не позбавлені права звернутись до третьої особи, з метою переведення коштів на рахунок позивача, в той же час, зазначені дії будуть підставою для збільшення боргу за надані послуги третьою особою.

Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідачів на користь позивача сум, передбачених ст. 625 ЦК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до розрахунку інфляційних збитків представника позивача, сума інфляційних збитків за період з 01.01.2015 по квітень 2018 складає 950,12 грн. Розрахунок заборгованості представником позивача здійснено за формулою: (збитки від інфляції) = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100 % - (сума боргу) (а.с. 89-90).

Дослідивши відповідний розрахунок, суд приходить до висновку, що останній було здійснено з помилками, а саме: жодна із вказаних сум заборгованості (розрахунок інфляційних збитків а.с. 89) не узгоджується із розміром заборгованості за відповідний місяць прострочки, вказаний у розрахунку заборгованості за надані послуги (станом на травень 2015 року згідно розрахунку заборгованості за надані послуги, сума боргу складає 253,10 грн., в той час як для розрахунку інфляційних витрат представник позивача використовує суму 65,66 грн., за червень - 253,10 грн., відповідно до другого розрахунку - 318,76 грн.). Далі, проаналізувавши відповідний розрахунок, суд приходить до висновку, що останній, також, здійснено без врахування «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», викладених у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97, які застосовуються при вирішенні судових справ (далі - рекомендації).

Згідно вказаних рекомендацій, у випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається з внесків, зроблених в різні періоди, кожен внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. Проте, як вбачається із розрахунку, представник позивача здійснює нарахування індексу інфляції на загальну суму заборгованості (підсумовуючи суму боргу за кожний минулий місяць), а не на суму боргу за кожний конкретний місяць, що в подальшому має підсумовуватись за кожним окремим періодом (місяцем у який мало бути проведено сплату боргу за комунальні послуги).

Крім того, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

В той же час, розрахунок (а.с. 90) не містить посилань, на який саме період (до 15 чи після 16) представником позивача була нарахована сума боргу, а тому, суд не має можливості перевірити правильність розрахунку в частині застосування індексу інфляції, оскільки відповідно до індексів інфляції в Україні в травні 2015 року індекс складав 102,2, а у червні індекс склав вже 100,4.

Дослідивши наданий представником позивача розрахунок 3 % річних на суму заборгованості (а.с. 93-95), за період з травня 2015 по квітень 2018, що склала 225,34 грн., який здійснено за формулою: (відсотки) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100 % / 365 х (кількість днів) суд зазначає таке.

По-перше, 2016 рік - високосний рік, а тому, кількість днів у ньому складає 366 днів, в той же час розрахунок 3 % річних представником позивача здійснено виходячи із загальної формули розрахунку, не враховуючи кількість днів у 2016 році. По-друге, жодна із вказаних сум заборгованості (розрахунок 3 % річних а.с. 94) не узгоджується із розміром заборгованості за відповідний місяць прострочки, вказаний у розрахунку заборгованості за надані послуги (так, станом на травень 2015 року згідно розрахунку заборгованості за надані послуги сума боргу складає 253,10 грн., в той час як для розрахунку 3 % річних представник позивача використовує суму 65,00 грн., за червень - 253,10 грн., відповідно до другого розрахунку - 318,00 грн.). По-третє, представником позивача здійснено розрахунок 3 % річних без врахування періодів за які мали відбуватись відповідні сплати, та нараховано 3 % річних на підсумок боргу за кожний минулий місяць, замість розрахунку на кожну суму боргу, яка виникла у конкретному місяці.

Враховуючи вищевикладене, суд у задоволенні вимоги представника позивача, щодо стягнення сум, відповідно до ст. 625 ЦК України, відмовляє.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 207, 525, 526, 634, 638 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (місце проживання: 49124, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» (місцезнаходження: 49124, м. Дніпро, вул. Магаданська, буд. 43, ідентифікаційний код юридичної особи 41149437) заборгованість за надання житлово-комунальних послуг у сумі 3346 грн. 76 коп.

В іншій частині позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» судовий збір по 881 грн. 00 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.08.2018.

Головуючий суддя: К.С. Маштак