Провадження № 2-ві/522/50/18
УХВАЛА

04 червня 2018 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача по справі ОСОБА_2 про відвід судді Чернявської Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси (с.Чернявська Л.М.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

02 липня 2018 року до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача ОСОБА_2 про відвід судді Чернявської Л.М., в якій він посилається на те, що зазначена справа перебуває в проваджені судді Чернявської Л.М. вже два роки та за цей час вона мала можливість винести об'єктивне та неупереджене рішення за наслідками об'єктивного розгляду, але не зробила цього, навпаки всяко затягувала та переносила процес, відкладалась без будь-якого поводу. Тобто суддя усвідомлювала протиправність своїх дій але все одно робила їх, а відтак виконувала свої обов'язки упереджено не зважаючи на прийняту присягу судді України, чим фактично її порушила. Крім того, під час розгляду справи суддя відмовляється належним чином викликати свідків, позивача, а також зобов'язати державні органи провести певні процедури які встановлені законом, з посиланням на те, що свідки та відповідач самі мають прагнути з'явитися до суду для надання пояснень, не бажала дослідити справу належно та неупереджено, не бажала довго слухати позивача посилаючись на магнітні бурі. Все це було досвідом який високим ступенем вірогідності може повторюватись, отже суддя знову зможе схилитися до таких дій та вчинків з метою закриття справи. З цього вбачається, умисне зловживання судді Чернявської Л.М. свою посадою, які полягають у тому, що вона умисно виносить неправосудні рішення у справах де необхідно дослідити багато документів, відеозаписів та допитати свідків. Таким чином, наявність певного досвіду судових проваджень, які перебували на розгляді судді Чернявської Л.М. та проаналізувавши реєстр судових рішень України по яким виносила рішення вказана суддя, містить законні підстави сумніватися в її неупередженості, оскільки вказані сумніви є об'єктивно обґрунтованими та підтверджуються вищенаведеними фактами, що відповідно є підставою для обґрунтованого відводу.

Ухвалою суду (с.Чернявська Л.М.) від 03.07.2018 року заяву адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача ОСОБА_2 про відвід судді було визнано необґрунтованою та провадження у справі було зупинено на час вирішення питання цього іншим суддею згідно ч.3 ст.40 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу, розгляд заяви про відвід судді розподілено на суддю Домусчі Л.В.

Ознайомившись з заявою адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача ОСОБА_2 про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п.15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи ( ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя ( п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду ( п.5 ст.39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Заявник у своїй заяві ставить під сумнів неупередженість судді у розгляді вказаної цивільної справи з огляду на те, що зазначена справа перебуває в проваджені судді Чернявської Л.М. вже два роки та за цей час вона мала можливість винести об'єктивне та неупереджене рішення за наслідками об'єктивного розгляду, але не зробила цього, навпаки всяко затягувала та переносила процес, відкладалась без будь-якого поводу.

Але, як вбачається із матеріалів справи, 02 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком , який проживає окремо від неї (а.с.2-4).

03 серпня 2016 року позов залишений без руху (а.с.9).

23 серпня 2016 року по справі відкрито провадження (а.с.13).

В судове засідання 27 жовтня 2016 року з'явився позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1, а також представник Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_6 Відповідачка в судове засідання не з'явилась (а.с.22).

27 жовтня 2016 року до суду надійшла письмова заява адвоката ОСОБА_1 про залучення до справи органу опіки та піклування з метою надання висновку по справі.

21 грудня 2016 року з'явився позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1, представник відповідача звернулась до суду з письмовим клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки приймає участь в розгляді іншої справи. Судом залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. В зв'язку з неявкою представника відповідача відкладений розгляд справи (а.с.26, 55).

25 січня 2017 року сторони в судове засідання не з'явились, розгляд справи був перенесений (а.с.59).

У судове засідання 17 лютого 2017 року з'явились представник відповідача ОСОБА_7 та представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився позивач та його представник, в зв'язку з їх неявкою оголошена по справі перерва (а.с.66).

Ухвалою Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 14 квітня 2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі. Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї зупинено до набрання законної сили рішення по справі № 522/2364/17 за позовом ОСОБА_2 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, служби у справах дітей Одеської міської ради, органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє предмет спору Прокуратури Одеської області про визнання дій противоправними та скасування висновку (а.с.81-82).

07 лютого 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про відновлення провадження по справі, оскільки судове рішення по справі №522/2364/17 набрало законної сили (а.с.86-89).

09 лютого 2018 року поновлено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 квітня 2018 року на 11 годин 00 хвилин. Продовжений розгляд справи за правилами ЦПК України, який набрав чинності з 15.12.2017 року, у порядку загального позовного провадження (а.с.90).

У судове засідання 10 квітня 2018 року з'явилась представник відповідача ОСОБА_9 та представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_8 В судове засідання в призначений до розгляду час та місце позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не з'явились (а.с.122).

Таким чином, розгляд справи судом відкладався з процесуальних підстав, які встановлені для відкладення розгляду справи.

Крім того, із заяви про відвід вбачається, що підставою для відводу судді заявник зазначає сумніви у неупередженості, проте будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості головуючого у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді, суд приходить до висновку, що заявлений відвід не може бути задоволений, оскільки він суперечить діючим нормам Закону, заявник не навів належних доказів щодо неупередженності судді Чернявської Л.М. та що існують обставини, що викликають сумнів у її об'єктивності.

Посилання адвоката ОСОБА_1 на вплив магнітних бур на суддю є абсурдним.

Крім того, суд не бере до уваги доводи заяви адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача по справі ОСОБА_2 про відвід судді Домусчі Л.В. від розгляду заяви про відвід судді Чернявської Л.М., у зв'язку з тим, що відповідно до вимог ч.3 ст.40 ЦПК, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Крім того, суддя Домусчі Л.В. участі у розгляді даної справи не приймала.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відводу судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявської Л.М.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача по справі ОСОБА_2 про відвід судді Чернявської Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Повернути справу для продовження розгляду справи по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Домусчі Л.В.