Справа № 473/2543/18
РІШЕННЯ

іменем України

"28" вересня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу № 473/2543/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,

В С Т А Н О В И В:

18.07.2018 року ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 11 в будинку № 3 по пров. Костенка м. Вознесенську Миколаївської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що він є власником зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право спадщину за законом від 02.11.2010 року. У вказаній квартирі значиться зареєстрованим також відповідач ОСОБА_4, який є рідним племінником позивача і який з травня 2011 року в цій квартирі з власної ініціативи не проживає, участі в утриманні квартири не приймає.

Оскільки в будинку є зареєстрованим відповідач, який в добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації, що позбавляє позивача права розпорядитись своїм майном. Крім того, при сплаті комунальних послуг позивачу постійно потрібно доводити, що відповідач, будучи зареєстрованим за вказаною адресою там фактично не проживає.

На сьогоднішній день позивач вирішив продати вищезазначену квартиру і вже є постійний покупець, але відповідач не бажає зніматися з місця реєстрації в наслідок чого створюють незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 24.07.2018 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 28.09.2018 року.

В судовому засіданні представники позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, зазначили, що відповідач проживає в м. Одеса, але його точне місце перебування невідоме, звязку із ним немає. Вказують, що перешкод в користуванні житлом власник йому не чинив, тому враховуючи обставини і строк не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації в порядку ст 405 ЦК України. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, судом викликалися через оголошення на офіційному веб- сайті судової влади України.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки вимоги п.12 ст. 128 ЦПК України були виконані.

Вислухавши пояснення представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2М, покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 (Урсулова) в м. Вознесенську Миколаївської області на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 від 02.11.2010 року за реєстраційним номером № 1513, право власності зареєстроване в КП «Вознесенське МБТІ» за реєстраційним номером 31884696 від 19.11.2010 року.( а.с. 13)

ОСОБА_8 про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_2 (Урсулова) в м. Вознесенську Миколаївської області є ОСОБА_3 ( а.с.14).

ОСОБА_8 будинкової книги на квартиру АДРЕСА_2 (Урсулова) в м. Вознесенську Миколаївської області зареєстрованими окрім позивача з 07.05.2011 року значиться відповідач ОСОБА_4, що також підтверджується копією паспорта відповідача (а.с. 7,15-19).

Також з матеріалів справи вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 (Урсулова) в м. Вознесенську Миколаївської області зареєстрований відповідач ОСОБА_4 проте з травня 2011 року та по теперішній час останній у вищезазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актом обстеження домоволодіння підписане Головою ОСББ» Затишок будинку №3» ОСОБА_9,свідками ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_10 (а.с.26).

Свідки ОСОБА_5В, ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач з травня 2011 року не живе в квартирі позивача, конфліктів не було позивач не заперечував проти його проживання за місцем реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачці перешкод у користуванні належною їй квартирою.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

ОСОБА_8 статті 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_8 зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідача ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 (Урсулова) в м. Вознесенську Миколаївської області, понад встановлені ст. 405 ЦК України строки.

Оскільки судом було встановлено, що в квартирі проживає позивач, особисті речі відповідача відсутні, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням викладеного.

Вимог з приводу відшкодування судових витрат позивач не заявляв.

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою № 11 в будинку № 3 по пров. Костенка м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня складення повного тексту.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП- НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4 (до перейменування Урсулова) № №3, РНОКПП- НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 02.10.2018 року.

Суддя Висоцька Г.А