РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 569/4829/18

Провадження № 22-ц/4815/353/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Кучиної Н.Г. від 28 вересня 2018 року, проголошеного в 11 год. 28 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення - 3 жовтня 2018року,

в с т а н о в и в:

21 березня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментах.

Позов мотивує тим, що 20 червня 2011 року рішенням Рівненського міського суду з ОСОБА_5 було стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 6 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах за період з 6.04.2011 року по 31.03.2015 року за ОСОБА_5 рахується непогашена заборгованість у розмірі 31105,41грн.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року розмір та спосіб стягнення аліментів було змінено, стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 516 грн., починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення повноліття дитиною. Відкликано з виконання виконавчий лист про стягнення аліментів від 20.06.2011 року за № 2-3637/11.

У зв'язку з цим, 18.07.2016 року Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області, виконавче провадження завершено, на підставі п.9 ч.1 статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого листа без виконання на вимогу суду). Однак, заборгованість за вказаним виконавчим листом непогашена.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за період з 6.04.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 31105 грн. 41 коп.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість по аліментам за період з 6.04.2011 року по 1.02.2015 року в розмірі 29915,41 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення мотивовано тим, що оскільки виконавчий лист №2-3637/11 від 20.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_5 аліментів відкликано з виконання на підставі рішення апеляційного суду Рівненської області від 18.02.2015 року, а заборгованість за вказаним виконавчим листом відповідачем непогашена, то вона підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що на час закриття попереднього виконавчого провадження заборгованість по аліментах була погашена за весь попередній час, і станом на сьогоднішній день така заборгованість відсутня. Однак, йому нічого не було відомо про видану виконавцем у березні 2015 року довідку, а тому він її не оскаржував та не вимагав від стягувача належних розписок.

Вважає, що суд дійшов хибного висновку щодо не пропущення позивачем строку позовної давності, у зв'язку з чим безпідставно задовольнив заявлений позов.

Звертає увагу на те, що позивач не оскаржувала рішення Апеляційного суду Рівненської .області від 18.02.15 року в частині відкликання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 20.06.11 року, не звернулася до суду за роз'ясненням прийнятого рішення, а також не оскаржила постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження.

Крім того, судом фактично створено умови для подвійного виконання ним своїх обов'язків за двома різними рішеннями судів про один предмет та між тими ж сторонами.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказує, що її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства, з врахуванням всіх фактичних обставин справи, правильним застосуванням судом, як норми процесуального так і матеріального права.

Посилання відповідача на фактичне створення судом умов подвійного виконання ним його обов'язків не заслуговують на увагу, оскільки він, навмисно не виконуючи рішення суду, не сплачував аліменти, хоча мав таку можливість, а тому саме з його вини утворилась заборгованість за виконавчим листом №2-3637/11.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 20 червня 2011 року з ОСОБА_5 було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 6 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду 21 квітня 2011 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист № 2-3637/11, який перебував на виконанні у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції.

Згідно розрахунку державного виконавця від 8 квітня 2015 року №361481/15 станом на 31 березня 2015 року у ОСОБА_5 була наявна заборгованість по аліментах за період з 6.04.2011 року по 31.03.2015 року у розмірі 31105,41грн.

Рішенням Рівненського міського суду від 16 січня 2015 року змінено розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із часткового розміру та стягнуто їх в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до досягнення повноліття дитиною. Відкликано з виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, виданий Рівненським міським судом на виконання рішення цього суду від 20 червня 2011 року за № 2-3637/11.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року змінено рішення Рівненського міського суду від 16 січня 2015 року зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_7 із 800 грн. до 516 грн., починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення повноліття дитиною. В іншій частині рішення залишено без змін.

На виконання даного рішення апеляційного суду 31 березня 2015 року Рівненським міським судом видано виконавчий лист №569/17951/14-ц.

Відповідно до листа №44005 від 18.05.2018 року Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 18.07.2016 року виконавче провадження № 29128647 по виконанню виконавчого листа № 2-3637 від 21.09.2011 року Рівненського міського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 6 квітня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття було закінчено згідно п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно зі статтею 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

У частині дев'ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, оскільки, на момент ухвалення Апеляційним судом Рівненської області рішення від 18 лютого 2015 року, яким змінено розмір стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів, у відповідача була наявна заборгованість по аліментах в розмірі 29915 грн. 41 коп. за попереднім виконавчим листом, виконавче провадження за яким завершене та не може бути розпочате знову, а відповідачем наявність даної заборгованості заперечується, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача вказаної заборгованості по аліментах.

Доводи ОСОБА_5 про те, що на час закриття попереднього виконавчого провадження заборгованість по аліментах ним була повністю погашена, є безпідставними, так як будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів ним суду не надано.

Не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості за аліментами за період з 6.04.2011 року по 1.02.2015 року і відсутність у нього заборгованості по аліментах, які стягуються у новому розмірі на підставі виконавчого листа, виданого 31.03.2015 року.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо пропуску ОСОБА_4 строку позовної давності, оскільки позовна давність до вимог, що випливають із сімейних правовідносин, не застосовується.(ч.1 ст.20 СК України)

Покликання відповідача на те, що позивач не оскаржувала рішення Апеляційного суду Рівненської області від 18.02.15 року в частині відкликання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 20.06.11 року, не звернулася до суду за роз'ясненням прийнятого рішення, а також не оскаржила постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження, не звільняють ОСОБА_5 від обов'язку по утриманню його спільної з позивачем дитини та сплати заборгованості за аліментами, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним вказаного обов'язку.

Крім того, не заслуговують на увагу і його твердження про створення судом умов для подвійного виконання ним своїх обов'язків за двома різними рішеннями судів про один предмет та між тими ж сторонами, так як оскаржуваним рішенням суду стягнуто з нього заборгованість по аліментам за період з 6.04.2011 року по 1.02.2015 року, а за виконавчим листом №569/17951/14-ц аліменти стягуються з нього починаючи 18.02.2015 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, то понесені ним витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1057,2 грн. слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1057,2 грн. віднести за рахунок ОСОБА_5.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.