Постанова

Іменем України

22 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 640/20484/16-ц

провадження № 61-1720св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: комунальне підприємство «Жилкомсервіс», комунальне підприємство «Харківводоканал», комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,від 06 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс»), комунального підприємства «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал»), комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про перерахунок плати за комунальні послуги.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що вона є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. У квартирі були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 і плата за комунальні послуги відповідачами нараховувалась з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Однак, фактично ніхто із цих осіб у квартирі ніколи не проживав та відповідно ніяких комунальних послуг не споживав. Таким чином, позивач вважає, що нараховані комунальні послуги підлягають перерахуванню, виходячи з факту не проживання у квартирі зареєстрованих: ОСОБА_6 з 02 листопада 2006 року по 05 грудня 2016 року; ОСОБА_10 з 09 червня 2005 року по 05 грудня 2016 року; ОСОБА_8 з 02 листопада 2006 року по 05 грудня 2016 року; ОСОБА_9 з 09 червня 2005 року по 05 грудня 2016 року.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просила суд зобов'язати КП «Жилкомсервіс», КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі» здійснити перерахунок плати за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_2.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова, у складі судді Шмадченко С. І., від 04 серпня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Зобов'язано КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок оплати за постачання холодної води по квартирі, що належить ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3, з 05 грудня 2013 року по 05 грудня 2016 року з урахуванням факту не проживання у цій квартирі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, а ОСОБА_9 з 16 грудня 2012 року по 16 грудня 2015 року. Зобов'язано КП «Харківські теплові мережі» здійснити перерахунок оплати за постачання гарячої води по квартирі, що належить ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3, з 05 грудня 2013 року по 05 грудня 2016 року з урахуванням факту не проживання у цій квартирі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з 16 грудня 2012 року по 16 грудня 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що непроживання у квартирі позивача зареєстрованих там осіб не дає підстав для покладення на неї обов'язку щодо оплати вартості комунальних послуг, які фактично не споживались.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2017 року скасовано у частині зобов'язання КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок оплати за постачання холодної води і ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат на апеляційний розгляд справи.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що районний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов'язання КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок оплати за постачання холодної води, оскільки положеннями пункту 6 частин першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг у тому числі за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні. Однак, позивач із будь-якими письмовими заявами до КП «Харківводоканал» не зверталась.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Апеляційний суд дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для зобов'язання КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок оплати за постачання холодної води.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Справа переглядається в межах доводів касаційної скарги.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2002 року є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_4 (а.с.8)

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 16 від 30 червня 2016 року у квартирі АДРЕСА_4 були зареєстровані з 12 квітня 2002 року ОСОБА_5, з 09 червня 2005 року ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6, з 02 листопада 2006 року ОСОБА_8 (а.с. 10).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2016 року у справі № 640/4784/16-ц ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_5 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3, шляхом зняття їх з реєстраційного обліку. Судовим рішенням встановлений факт непроживання у спірній квартирі зазначених осіб з моменту їх реєстрації. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 11).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Права і обов'язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг визначені положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно пунктів 5, 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Пунктом 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг у тому числі за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні.

Зазначене право споживача, відповідно до приписів підпункту 1 пункту 29 Правил надання послуг з послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, реалізується на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Встановлено, що позивач із письмовими заявами до КП «Харківводоканал» не зверталась щодо перерахунку вартості житлово-комунальних послуг за період відсутності споживача та/або членів його сім'ї.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зобов'язання КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок оплати за постачання холодної води по квартирі АДРЕСА_4.

Судом апеляційної інстанції при вирішення справи правильно застосовано вищезазначені норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, 2004 року).

Доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта