Справа № 308/6573/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області щодо відмови у знятті арешту з майна та скасування постанови про накладення арешту майна у виконавчому провадженні № 10705336, -

В С Т А Н О В И В:

Боржник - ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області щодо відмови у знятті арешту з майна та скасування постанови про накладення арешту майна у виконавчому провадженні № 10705336.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що до цього часу державним виконавцем не скасовано арешти, накладені на його майно, незважаючи на той факт, що на виконанні не перебуває жодного виконавчого документу про стягнення з боржника будь яких сум, що порушує його право власності та просив суд захистити його права.

В судове засідання скаржник та його представник не прибули, незважаючи на той факт що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином, проте подали заяву про розгляд скарги за їх відсутності.

Представник Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області жодного разу не прбув, жодних пояснень суду не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та матеріали цивільної справи № 2-4341/09, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що за заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2008 року у справі № 2-4341/09 було задоволено частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3; стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 000,00 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_3 15 000,00 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

01.12.2008 року стягувачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявами про видачу виконавчих листів, які були видані судом.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2009 року зазначене рішення було скасоване, а справу передано на новий розгляд до того ж суду.

За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2009 року у справі № 2-4341/09 було в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено; позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_3 14 000,00 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

За рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04.03.2010 року зазначене рішення було скасоване в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та в цій частині ухвалене нове рішення за яким позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. моральної шкоди. В іншій частині рішення залишене без змін.

За ухвалою Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012 року зазначене рішення апеляційної інстанції було залишене без змін.

В ході розгляду зазначеної справи судом було винесено ухвалу від 06.06.2008 року у справі № 2п-3631/08 за якою накладено арешт на майно ОСОБА_4 (проживає тимчасово мікрорайон «Шахта», кооператив «Дубок»; с. Дубрівка вул. Центральна, 46); накладений арешт на майно ОСОБА_1, м. Ужгород, вул. Грушевського, 6/16.

З наданої суду постанови від 31.07.2008 року ВП № 8004506 Міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ вбачається, що ухвала суду від 06.06.2008 року у справі № 2п-3631/08 виконана повністю, накладені відповідні арешти.

22.03.2010 року стягувачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про видачу виконавчих листів, які були видані судом.

В ході проведення виконавчих дій при виконанні заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2008 року у справі № 2-4341/09, яке у подальшому було скасоване за ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2009 року було Міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову від 27.01.2009 року про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, адреса: вул. Грушевського, 6/16, у межах суми звернення 15 000,00 грн. а також постанову від 13.10.2009 року про повернення виконавчого документу виконавчого листа № 2-3631, виданого 10.12.2008 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

За листом від 02.06.2017 року № 8027/13.15-14/16 Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції повідомив, що станом на день надання відповіді у відділі ДВС не перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-3631 від 10.12.2008 року та повторно не предявлявся, то у державного виконавця відсутні підстави відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту.

Скаржник просить суд скасувати постанову від 27.01.2009 року про накладення арешту через відсутність на цей час виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем не було вжито заходів щодо скасування накладеного арешту після повернення виконавчого документу стягувачу.

Судом також встановлено, що боржник звертався до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідачів - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_7, про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження.

За наслідком розгляду зазначеної справи судом було винесене рішення від 23.03.2017 року у справі № 308/11658/16-ц за яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідачів - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_7, про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження відмовлено.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.07.2017 року у справі № 308/11658/16-ц було рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 лютого 2017 року скасовано, а провадження в справі за позовом ОСОБА_1 про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, закрито.

При цьому апеляційною інстанцією зазначене наступне.

Зокрема, згідно ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 13.10.2009 року) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 ч. 1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, даною нормою, встановлено обовязок державного виконавця припинити чинність арешту майна боржника в тому числі й у разі повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону.

Оскільки, державним виконавцем цього зроблено не було, то ОСОБА_1 вправі оскаржувати бездіяльність державного виконавця та ставити вимогу про скасування відповідного арешту в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно встановивши, що питання про зняття арешту з майна боржника повинно вирішуватися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не шляхом предявлення даного позову помилково відмовив у звязку з цим у задоволенні позову (вирішив справу по суті), замість того, щоб закрити провадження по справі.

Встановлено, що вирішення питання про яке просить ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а тому, дане питання не підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 13.10.2009 року) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 ч. 1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, даною нормою, встановлено обовязок державного виконавця припинити чинність арешту майна боржника в тому числі й у разі повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону.

Як зазначено у п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» у редакції яка діє на цей час виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частина 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції яка діє на цей час також передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Наданими суду боржником доказами також підтверджується, що на рахунок МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1 за квитанцією від 06.07.2015 року № 65 було перераховано 26 500,00 грн. на виконання вищезазначеного рішення суду та виконавчий збір. Довідкою МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 16.11.2015 року також підтверджується, що станом на 16.11.2015 року були відсутні будь які відкриті виконавчі провадження по яких боржником виступає ОСОБА_1.

Оскільки, державним виконавцем не було припинено чинність арешту майна боржника через повернення виконавчого документа стягувачу, то ОСОБА_1 обґрунтовано оскаржується бездіяльність державного виконавця, проте помилково ставиться вимога про скасування відповідного арешту, відтак суд дійшов висновку, що скарга боржника є обґрунтованою в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_1 та заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 10705336 та зобовязання Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арешту, накладеного на все майно, що належить ОСОБА_8, адреса: вул. Грушевського, 6/16, у межах звернення стягнення 15 000,00 грн. та заборони здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу, а також вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У задоволенні решти вимог за скаргою слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 447-453, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області щодо відмови у знятті арешту з майна та скасування постанови про накладення арешту майна у виконавчому провадженні № 10705336, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_1 та заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 10705336.

Зобовязати Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арешту, накладеного на все майно, що належить ОСОБА_8, адреса: вул. Грушевського, 6/16, у межах звернення стягнення 15 000,00 грн. та заборони здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу, а також вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У задоволенні решти вимог за скаргою відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9