Справа № 452/1334/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" грудня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Погірцівська сільська рада Самбірського району Львівської області про усунення перешкод та стягнення моральної шкоди,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаною позовною заявою, в якій просить:

- зобовязати ОСОБА_3. знести встановлену огорожу висотою 2,9 м навпроти його житлового будинку в с.Погірці, 40, Самбірського району Львівської області, та встановити огорожу висотою не більше 1,5 м, у відповідності до будівельних норм;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь 5 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №40 та господарські споруди по вул. Загумінкова в с.Погірці, Самбірського району Львівської області. Відповідач мешкає по сусідству у власному житловому будинку №38. В травні 2017 р. відповідач з південної сторони його (позивача) будинку встановив огорожу з азбестових плит висотою 1.7 м довжиною 27 м. В подальшому 23 травня 2017 р. відповідач наростив металевими плитами висоту даної огорожі до 2,9м. Таке самочинне будівництво відповідачем огорожі повністю закрило доступ сонячного світла через вікна до кімнат житлового будинку позивача, оскільки вказана огорожа перешкоджає доступу сонячного світла до будинку та затінює вікна, порушуючи інсоляцію належних йому приміщень будинку. Встановлення суцільної огорожі висотою 2,9 м є порушенням вимог Правил забудови, які передбачають, що висота огорожі між сусідами не повинна бути більшою 1,5 м. Він згоди на встановлення вищевказаної огорожі відповідачу не давав. Відповідач нехтує своїми обовязками по забезпеченню протипожежної безпеки, інсоляції, чим ставить під загрозу життя, здоровя позивача та його близьких. Внаслідок незаконних дій відповідача порушилися нормальні життєві звязки позивача, він вимушений знаходитися вдома із постійним страхом за майно та життя і здоровя рідних, відчуває постійний душевний дискомфорт. Створеною загрозою позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 5 000 грн.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2017 р. залучено до участі у вищевказаній цивільній справі як 3-ю особу без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1., позов підтримав, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того пояснив, що не має доступу до кімнат, грядок, паркан робить тінь. В хаті темно, мочар, нічого не родить, діти живуть як в тюрмі. Від паркану до його хати 4.70м 5м. Висота підвіконника від землі в його будинку становить 80 см, фундамент 60 см. Власником земельної ділянки, на якій розміщений його будинок та господарські споруди є його мама ОСОБА_5, яка казала, що підписала папери і бджоли сусід усунув. Приходила комісія сільської ради та міряла паркан, довжина паркану є 25 м. Паркан знаходиться з південної сторони його хати і цілий день затінює пів хати або цілу хату. Затінення визначала комісія сільської ради, хоч повноважень на це не має, також складала відповідний акт. Моральна шкода завдана йому в розмірі 5 000 грн., полягає в тому, що живе як в тюрмі, нерви, при її обрахунку виходив з таких собі підстав. Просив позов задовольнити.

Представник позивача, ОСОБА_2, в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, погодився із доводами позивача та пояснив, що огорожа висотою 2.90м чинить перешкоди ОСОБА_1, робить тінь, промені сонця не можуть попадати. Паркан встановлений за ініціативою відповідача. Встановлений паркан порушує вимоги п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «БЛАГОУСТРІЙ ТЕРИТОРІЙ» - висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею,та вимоги ст.103 ЗК України. Просив позов задовольнити.

Представник 3-ї особи без самостійних вимог щодо предмета спору Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позов визнав та просив розгляд справи проводити у його відсутності, а тому суд розглядає справу у його відсутності.

ОСОБА_5 - 3-я особа без самостійних вимог щодо предмета спору, в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що є мамою позивача. Раніше між нею та відповідачем в суді був спір про бджоли. Вона з невісткою (дружина позивача ОСОБА_1М.) ходила в суд, син в суді не був. Мирову угоду між нею та ОСОБА_3 (відповідач у даній справі), вона підписувала, але про що там йшла мова не знає. У неї був адвокат. Вона є власником земельної ділянки на якій розміщений будинок позивача. Дану земельну ділянку вона передала сину ОСОБА_1 без документів. Відповідача вона особисто просила не ставити огорожу. Невістка садить грядки, але все вигниває. Паркан заважає попадати сонцю в дві кімнати через два вікна, які виходять до огорожі. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, надіслав до суду письмове заперечення на позовну заяву, а в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, щопаркан довжиною 25м був зведений відповідачем на виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка була укладена між землевласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та набрала законної сили. В мировій угоді було зазначено, що паркан довжиною 25м і не вище 3м. Позивач є власником будівлі. Позивач не довів як розміщений його будинок відносно сонця, як в часі та в який спосіб (не встановлений азимут) затінюється будинок, а також не довів заподіяння та розмір моральної шкоди. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, 3-ї особи, дослідивши письмові докази в справі, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2014 р., виданого державним нотаріусом Рудківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є спадкоємцем житлового будинку №40 на вул. Загумінкова у с.Погірці Самбірського району Львівської області, після смерті його батька ОСОБА_6, який помер 03.06.2013 р. (реєстр. №1501).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28009102 від 13.10.2014 р. підтверджується, що ОСОБА_1 має у приватній власності в частці 1/1 житловий будинок №40 на вул. Загумінкова у с. Погірці Самбірського району Львівської області.

Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 041327, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 17вересня 1996 р. №2, ОСОБА_5 на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 0,6114 гектарів в межах згідно з планом, які розташовані на території с. Погірці, Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, для ведення особистого підсобного господарства.

Із акту комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 08.05.2017 р. відомо, що комісія за зверненням жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 І.М. розглядала конфлікт із сусідом ОСОБА_7, який монтує огорожу висотою 3м, де створює тінь на житловий будинок ОСОБА_1Комісія встановила не монтувати огорожу до тих пір, поки не буде рішення суду. Акт підписаний членами комісії та ОСОБА_1 В акті також наявний підпис ОСОБА_7 із припискою: «Рішення суду є затверджене 27.12.2016 р. Дію за рішенням суду.»

Згідно акту Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 13.05.2017 р. відомо, що комісія повторно прибула по заяві ОСОБА_1, де побачила як ОСОБА_7 наварював залізні стовпчики на огорожі, яка вже має висоту 1.70см. Кількість стовпчиків 17 шт. висотою 2.90 см (загальна висота). Будинок ОСОБА_1 знаходиться з північної сторони, а паркан з південної. Комісія запропонувала ОСОБА_3 показати документи на дозвіл на наварювання стовпчиків на паркан. У ОСОБА_3 ніяких документів не було, тому і заборонили продовжувати роботу. На сьогоднішній день (13.05.2017 р.) ця огорожа зроблена з азбестових плит висотою 1.70см і довжиною 27м. Довжина від огорожі ОСОБА_1 4.70см, від огорожі до гаражу 1.80см, від огорожі до літньої кухні 1м. Було запропоновано помиритися і дійти до згоди. Сусіди відказалися від любих мирних примирень.

У відповідності з актом комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 23.05.2017 р., комісією було перевірено встановлення паркану. ОСОБА_7 22.05.2017р. по дзвінку до голови с/ради попередив, що він має заключення суду і буде наварювати паркан. Паркан повністю наварив на залізні стовпчики висотою 2.90см і довжиною 25м.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2016 р. (справа №452/2942/16-ц), визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод шляхом перенесення вуликів та викорчування дерев, у відповідності з якою:

Позивач ОСОБА_5 відмовляється від наступних позовних вимог:

1. стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 10000,00 грн.

2. викорчування плодових дерев: шість яблунь, однієї черешні та однієї груші, насаджених на земельній по вул. Загумінковій, 38 в с. Погірці Самбірського району на відстані 2м. від межі ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 зобовязується:

1. перенести вулики у кількості 10 шт. із своєї земельної ділянки, що знаходиться в с. Погірці по вул. Загумінковій, 38, на відстань 300м від земельної ділянки ОСОБА_5, що знаходиться в с. Погірці, вул. Загумінковій, 40, до 01.04.2017 року;

2. щорічно обрізати дерева, які створюють тінь, що знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_3;

3. викорчувати живий пліт, а також демонтувати сітку від бджіл, які знаходяться в межі між земельними ділянками, що знаходяться по вул. Загумінковій, 38 та по вул. Загумінковій, 40 в с. Погірці Самбірського району Львівської області до 01.04.2017 року;

4. встановити загорожу висотою не вище 3м. між земельними ділянками, що знаходяться по вул. Загумінковій, 38 та по вул. Загумінковій, 40 в с. Погірці Самбірського району Львівської області, починаючи від початку вулиці і довжиною 25м.

Обидві сторони зобовязуються викорчувати малину та інші насадження, що знаходиться на їх земельних ділянках на відстань 2м від межі між земельними ділянками.

Провадження по справі закрито.

Постановою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційногго суду Львівської області від 05.06.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2016 р. залишена без змін.

За таких обставин, суд відхиляє твердження ОСОБА_5 3-ї особи без самостійних вимог щодо предмета спору, в тій частині, що «мирову угоду між нею та ОСОБА_3 (відповідач у даній справі), вона підписувала, але про що там йшла мова не знає», так як вони не відповідають обставинам справи, є надуманими і, на переконання суду, переслідують одну мету в будь-який спосіб надати посильну допомогу позивачу, який є сином ОСОБА_5 Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 є зацікавленою особою у результатах справи, а тому її пояснення в іншій частині теж вважає необєктивними.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст.104 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Як встановлено ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до п. 3.19* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44, поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови в залежності від розміру ділянок, умов інженерного обладнання, інсоляції будинків та територій, інших нормативних вимог, регіональних традицій.

Позивач не надав суду доказів того, що органами місцевого самоврядування встановлено обмеження щодо висоти огорожі, а також не надав жодних належних та допустимих доказів того що Погірцівською сільською радою Самбірського району Львівської області було вирішено по суті вищевказаний земельний спір між ним та відповідачем, оскільки Погірцівська сільська рада Самбірського району Львівської області акти комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 08, 13 та 23 травня 2017 р. не розглядала і будь-яких рішень з цього приводу не приймала, комісія ж такими повноваженнями, у відповідності з ч.3 ст.158 ЗК України, не наділена.

Крім того, вищевказані акти комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 08, 13 та 23 травня 2017 р. в жоден спосіб не доводять твердження позивача про «закриття доступу сонячного світла через вікна до кімнат його житлового будинку, оскільки змонтована відповідачем огорожа висотою 2.9м перешкоджає доступу сонячного світла та затемнює його вікна, порушуючи інсоляцію належних йому приміщень житлового будинку; не має доступу до кімнат, грядок, паркан робить тінь, в хаті темно, мочар, нічого не родить, діти живуть як в тюрмі», так як такої інформації не містять. Також в даних актах мова йде про дії ОСОБА_7, а позов подано до ОСОБА_3.

Суд не приймає до уваги доводи позивача та його представника в тій частині, що паркан встановлений за ініціативою відповідача, оскільки відповідач діяв не на власний розсуд, а у відповідності з укладеною та підписаною між ним та суміжним землевласником ОСОБА_5 мировою угодою, яка була визнана ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2016 р. і, на час нарощування відповідачем висоти огорожі, вже набрала законної сили.

Покликання представника позивача в тій частині, що встановлений паркан порушує вимоги п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «БЛАГОУСТРІЙ ТЕРИТОРІЙ» - висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею, суд відхиляє, оскільки дана норма до вищевказаних правовідносин застосована бути не може.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені обставини суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено існування порушення його права користування чи розпорядження житловим будинком№40 на вул. Загумінкова у с. Погірці Самбірського району Львівської області, внаслідок зазначених дій відповідача, не доведено неправомірності цих дій відповідача, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи ті обставини, що позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження спричинення йому внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди, а міркування з яких позивач виходив визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 5 000 грн. 00 коп., суд вважає надуманими та неконкретними («при її обрахунку виходив з таких собі підстав»), суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5 000 грн. 00 коп. слід відмовити за недоведеністю і безпідставністю.

Відповідно до п.9) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Із довідки Самбірської міжрайонної МСЕК серії 10 ААВ №903868 від 09.06.2016 р., ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи загального захворювання.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, понесені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6220 грн. 00 коп., які документально підтверджені, слід компенсувати йому за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265ЦПК України, суд,

вирішив :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6220 (шість тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп., понесені відповідачем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, компенсувати йому за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2018 року.

Суддя