Провадження № 2-з/522/451/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А.Ю., вивчивши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2018 року позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Департаменту надання адміністративних послуг про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, яка буде подана протягом 10 днів, у якій просив суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 17.08.2018 року серія та номер: 1226, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Державна реєстрація номер: 42600803 від 17.08.2018 року.

Заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1, на праві власності належала квартира 1, яка розташована в будинку №48 по вул. Новосельського в м. Одесі на підставі Договору дарування від 20 грудня 2006 року. Вказаний Договір було укладено між батько позивача ОСОБА_4, який діяв від імені малолітнього сина, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 та було посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 зареєстрованого в реєстрі № 7-3864.

26 січня 2007 року квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 12096629 номер запису: 2379 в книзі:61доп-105.

Як зазначає заявник, у перших числах вересня 2018 року йому стало відомо, що квартира АДРЕСА_3, яка належить йому на праві власності знаходиться у власності іншої особи. Заявник звернувся із заявою до Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області про те, що невідома особа ,шахрайським шляхом заволоділа квартирою №1 будинку № 48 по вул. Новосельського в м. Одесі, вартість якою становить 442000 грн.

05.09.2018 року заяву було внесено до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження:0002285, дата реєстрації 06.09.2018 року за ст. 190 ч 3 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру ОСОБА_2 отримала право власності на квартиру за Договором купівлі-продажу, серія та номер: 1226, виданий 17.08.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3В, Державна реєстрація здійснена нотаріусом 17.08.2018, номер: 42600803. Продавцем за даним договором є ОСОБА_1.

Заявник зазначає, що вказане майно, а саме: квартира №1, яка розташована в будинку № 48 по вул. Новосельського в м. Одесі, вибуло з його володіння не з його волі, а було придбано шляхом обману, оскільки він не мав наміру на укладення будь-якого правочину про відчуження належного йому майна, не надавав повноважень на укладення такого договору та не передавав документи, а саме паспорт та Договір дарування від 20.12.2006 року ,який є підставою права власності на дану квартиру, договір особисто не підписував. На час укладення Договору купівлі -продажу від 17.08.2018 року заявник взагалі був відсутній у м. Одесі.

Суд вбачає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник майновий спір щодо права власності на квартиру №1 ,яка розташована в будинку № 48 по вул. Новосельського в м. Одесі.

ОСОБА_1має намір звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності.

Предметом позову є квартира, вартість якої складає 442000,00 грн.

В звязку з тим, що існує реальна загроза на виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є достатнім видом забезпечення позову.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині 4 ст. 152 ЦПК України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову - є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Також суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 149, 150-154, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 17.08.2018 року серія та номер: 1226, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Державна реєстрація номер: 42600803 від 17.08.2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк предявлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки.

Суддя: А.Ю. Бойчук