441/1155/18 2/441/630/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2018 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Петрик-Ключник М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

сторони в шлюбі з 04.12.2013р., мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 18.07.2018р. звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, він не піклувався про сім'ю і матеріально не забезпечував її, не цікавився дитиною, інше, тому припинили подружні стосунки, протягом чотирьох років спільно не проживають, вона втратила до відповідача добрі почуття, збереження сім'ї неможливе, просила розірвати шлюб.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, 28.09.2018р. подала заяву в якій, покликаючись про припинення в серпні 2014р. подружніх стосунків з відповідачем, настоює на розірванні шлюбу, від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась, просила також про розгляд справи у її відсутність (а.с.20).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, 28.09.2018р. подав заяву у якій зазначив, що з серпня 2014р. з позивачкою не проживають, примирення між ними неможливе, просив розірвати шлюб, справу розглядати у його відсутності (а.с.19).

Фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, просили про розгляд справи у їх відсутність, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Із змісту позову та заяв сторін від 28.09.2018р., із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с. 2-3, 5, 7, 19, 20) убачається, що сторони в шлюбі з 04.12.2013р., мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в серпні 2014р. припинили подружні стосунки, спільно не проживають.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Позивачка ОСОБА_1, як убачається із змісту позову та її заяви від 28.09.2018р. (а.с. 2-3, 20), заперечує можливість примирення з відповідачем, настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2, як убачається із його заяви від 28.09.2018р. (а.с.19), заперечує можливість відновлення сімейних стосунків з позивачкою, теж просить про розірвання шлюбу.

Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_2, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд задоволює позов.

Наявність у сторін малолітньої дитини суд оцінює, як обставину, що заслуговує уваги, але з огляду на вищенаведене, не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 112 СК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований 04.12.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького РУЮ у Львівській обл., актовий запис № 126 - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Українець П.Ф.