Справа №303/6366/17
2/303/196/18
ряд. стат. звіту - 46
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Монич В.О.

секретар судового засідання Лаврів Е.І.

Справа №303/6366/17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Обавської сільської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконними та скасування правових актів органу державної влади, визнання недійсним державного акту на землю та скасування його державної реєстрації,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, Обавської сільської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконними та скасування правових актів органу державної влади, визнання недійсним державного акту на землю та скасування його державної реєстрації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 являється власником ? частини будинку №6, який знаходиться по вул. Добровольців у с.Обава Мукачівського району Закарпатської області. Поруч із ним у будинку №4 по вул.Добровольців у с.Обава Мукачівського району проживає його сестра ОСОБА_3. Однак, у серпні 2016 року між ОСОБА_1 та відповідачем по справі виник спір з приводу розмежування земельних ділянок. Після чого позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 в порядку ст.118 Земельного кодексу України безоплатно отримала земельну ділянку під будинок №4 по вул.Добровольців (кадастровий номер :12:000:001), яка безпосередньо межує з земельною під будинком позивача. При цьому межа земельної ділянки з ним узгоджена на була. Так, межа земельної ділянки проходить по краю фундаменту новобудови на його ділянці, що ускладнює дотримання ним будівельних норм та є причиною претензій відповідача, яка вважає, що фундамент знаходиться занадто близько. ОСОБА_1 зазначає, що земельна ділянка під забудову була передана йому рішенням загальних зборів колгоспників ще у 1976 році, а відповідачу по справі, всупереч вимогам національного законодавства України та без погодження з ним меж земельних ділянок, було надано у власність земельну ділянку та виготовлено Державний акт на право власності на землю, і тим самим порушено його право як суміжного користувача. Тому на підставі вищенаведеного ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звертається до суду та просить визнати незаконним та скасувати рішення Обавської сільської ради Мукачівського району про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:001 за адресою: с.Обава, вул.Добровольців, буд.№4 ОСОБА_3 та передачу даної земельної ділянки у власність ОСОБА_3, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :12:000:001 за адресою: с.Обава, вул.Добровольців, виданий на ім'я ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. .

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заперечує проти позову.

Відповідач - представник Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшов лист, в якому просить розглянути справу за відсутності представника. Третя особа - представник Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області не з'явився, від начальника управління ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 та 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва садиби в сільських населених пунктах УРСР, ОСОБА_1 виділено на вільних землях колгоспу Радянська Армія на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу Радянська Армія за №4 від 10 жовтня 1975 року, земельну ділянку площею 0,07 га., в с.Обава Мукачівського району. Забудова земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Мукачівської районної ради депутатів від 05 березня 1976 року за №71 (а.с.10), про також свідчить копія Дозволу на право виконання будівельних робіт ОСОБА_1 видане Мукачівською районною радою депутатів трудящих (а.с.11).

З копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок та надвірні споруди виданого виконавчим комітетом Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області на підставі рішення виконкому Обавської сільської ради за №10 від 07 березня 2002 року, вбачається, що ? частка житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані за адресою: с.Косино, вул.Добровольців, буд.№ 6, Мукачівського району належать ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.12).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №91021428 сформованої 03 липня 2017 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою: с.Косино, вул.Добровольців, буд.№4, Мукачівського району Закарпатської області належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.13-14).

З Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку сформованої 22 липня 2017 року вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,07 га., кадастровий номер :12:000:0001, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та знаходиться за адресою: с.Обава, вул.Добровольців 4, Мукачівського району Закарпатської області, являється ОСОБА_3 (а.с.15), що також стверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК №636985 (а.с.15).

14 грудня 2011 року Сьомою сесією Шостого скликання Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області прийнято Рішення за №162 Про затвердження технічної документації та надання земельної ділянки у власність, яким сільська рада вирішила: затвердити технічну документацію, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0700 га. в с.Косино, вул.Добровольців, буд.№4, Мукачівського району Закарпатської області; передати у власність ОСОБА_3 земельну для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,0700 га. в с.Косино, вул.Добровольців, буд.№4, Мукачівського району Закарпатської області в межах населеного пункту (а.с.73).

19 квітня 2011 року четвертою сесією шостого скликання Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області прийнято Рішення за №83 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яким сільська рада вирішила: надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтованою площею 0,07 гав., для будівництва і обслуговування житлового будинку в с.Косино, вул.Добровольців, 4, в межах населеного пункту (а.с.74).

Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за адресою: Закарпатська області, Мукачівський район, с.Косино, вул.Добровольців, буд.№4, в якій крім інших документів, міститься Акт погодження меж земельної ділянки за № 11/621 від 08 червня 2011 року. В даному акті зазначено, що заперечень з боку суміжних землекористувачів не має. Містяться підписи суміжних землекористувачів: від А до Б - землі гр. ОСОБА_3, від Б до В - землі гр. ОСОБА_5, від В. до Г - землі загального користування (вул.Добровольців), від Г до Д. - землі гр.ОСОБА_1.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20 березня 2018 року призначено почеркознавчу експертизу, на виконання якої судовим експертом Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_6 надано Висновок експерта №4/160 від 22 травня 2018 року та яким встановлено, що підписи від імені громадянина ОСОБА_1 у четвертого рядку таблиці на зворотному боці Акту погодження меж земельної ділянки від 08 червня 2011 року №11/621, який знаходиться №13 у Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за адресою: Закарпатська область. Мукачівський район, с.Косино, вул.Добровольців, №4, виконані не громадянином ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.103-112).

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Пунктом 11 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

У свою чергу у статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття місцеве самоврядування закріплене в статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування, в якій вказано, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Так, з статті 59 цього закону вбачається, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос, а частиною 10 даної статті встановлено, що Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. В пункті 10 даної статті встановлено, що Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 статті 73 Закону України Про місцеве самоврядування встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, і таке право набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них, а Держава, у свою чергу, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 159 Земельного кодексу України передбачений порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Відповідно до статті 183 Земельного кодексу України, завданням землеустрою є, зокрема, встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, територій з особливим природоохоронним, рекреаційним і заповідним режимами, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Згідно приписів статті 184 Земельного кодексу України, землеустрій передбачає: встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, землеволодінь і землекористувань; складання проектів відведення земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею; проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Як передбачено в статті 198 цього Кодексу, кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути ... акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Згідно пункту 3.12 та пункту 3.13 даної Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Межі вкраплених у земельну ділянку інших земельних ділянок встановлюються та закріплюються межовими знаками в тому самому порядку, що і зовнішні межі такої земельної ділянки.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» також розяснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2011 року четвертою сесією шостого скликання Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області прийнято Рішення №83, яким задоволено заяву ОСОБА_3 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку». Так, одним із основних документів прийняття рішення став Акт погодження меж земельної ділянки від 08 червня 2011 року з підписами суміжних користувачів серед яких і підпис позивача по справі гр.ОСОБА_1 Однак, відповідно до Висновку експерта за № 4/160 Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, підписи у четвертого рядку таблиці на зворотному боці Акту погодження меж земельної ділянки від 08 червня 2011 року, який знаходиться №13 у Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за адресою: Закарпатська область. Мукачівський район, с.Косино, вул.Добровольців, №4, виконані не громадянином ОСОБА_1, а іншою особою. Таким чином, можна зробити висновок, що у порушення вимог статті 198 Земельного кодексу України, без належним чином погоджених меж земельної ділянки позивача та відповідача ОСОБА_3, Обавською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області була розглянута заява ОСОБА_3 та при прийнято рішення №83 про задоволення такої, що у свою чергу позивачем доведено і відповідачем не спростовано.

У відповідності до статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування правових актів органу державної влади, визнання недійсним державного акту на землю та скасування його державної реєстрації - підлягають до задоволення.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 78, 116,125, 158, 159, 183, 184, 198 Земельного кодексу України, Законом України Про місцеве самоврядування, Конституцією України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування правових актів органу державної влади, визнання недійсним державного акту на землю та скасування його державної реєстрації - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :12:000:001, яка знаходиться за адресою: с.Обава, вул.Добровольців, буд.№4, Мукачівського району Закарпатської області - ОСОБА_3 та передачу земельної ділянки кадастровий №:12:000:001, яка знаходиться за адресою: с.Обава, вул.Добровольців, буд.№4, Мукачівського району Закарпатської області, у власність ОСОБА_3.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий №:12:000:001 за адресою: с.Обава, вул.Добровольців, буд.№4, Мукачівського району Закарпатської області, виданий на ім'я - ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 сплачені судові витрати у розмірі - 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, індекс - 89643, с.Обава, вул.Добровольців, буд.№6, Мукачівського району, Закарпатської області.

Відповідач - ОСОБА_3, індекс - 89643, с.Обава, вул.Добровольців, буд.№4, Мукачівського району Закарпатської області.

Відповідач - Обавська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, Код , с.Обава, вул.Шевченка, буд.№2, Мукачівського району, Закарпатської області

Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, , м.Мукачево, вул.Горького, буд.№3, Закарпатської області.

Головуючий В.О.Монич