провадження № 2/389/622/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 вересня 2018 року Знам'янський міськраойонний суд Кіровградської області у складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.,

при секретарі Данильчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що є власником будинку зазначеного будинку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності №593631 від 19.02.2013 року та свідоцтвом по право на спадщину за заповітом від 17.12.2012 року, виданим державним нотаріусом Знам'янської міської нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2076, тобто безперервно володіє зазначеним будинком, проживає в ньому, підтримує в належному санітарно-технічному стані, сплачує комунальні платежі. Відповідач з 22 вересня 2010 року зареєстрований в будинку, договір найму на даний житловий будинок відсутній. Проте, з 2013 року відповідач фактично не проживає в зазначеному будинку, його особистих речей в будинку немає, а постійно проживає на території тимчасово окупованої АР Крим. Однак реєстрація відповідача в належному їй будинку змушує її сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги, що не дає змоги в повному обсязі реалізовувати свої права в якості власника, в зв'язку з чим змушена звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою від 01.08.2018 року даний позов прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 22.08.2018 року.

Позивач у судове засідання не з'явилася, її представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку під номером АДРЕСА_1 Знам'янського району Кіровоградської області, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності №593631 від 19.02.2013 року та свідоцтвом по право на спадщину за заповітом від 17.12.2012 року, виданим державним нотаріусом Знам'янської міської нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2076, позивач у вересні 2010 року надала згоду на реєстрацію відповідача в спірному будинку. Проте, з 2013 року відповідач не проживає в ньому, не користується ним, не сплачує за послуги, не спілкується з позивачем, що у свою чергу перешкоджає позивачу вільно володіти будинком.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку під номером АДРЕСА_1 У вищевказаному житловому зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з вересня 2010 року зареєстрований, але з 2013 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1, будь-яких витрат на утримання житла відповідач не здійснює, оскільки з 2013 року в будинку не з'являється, особисті речі відповідача в будинку відсутні. Всі комунальні послуги позивач оплачує самостійно, домовленостей з приводу користування спірним житлом не виникало, а позивач не здійснювала перешкод у користуванні відповідачем житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У даному ж випадку ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою більше одного року.

Оскільки відповідач понад рік без поважних причин відсутній за місцем проживання, домовленостей між ним та власником житла з приводу користування житлом не виникало, тому у суду є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. 16, ст.ст.319, 321, ст.ст.391,405, ЦК України, ст. 71, 156 ЖК України та керуючись ст. ст. 223, 263, 265, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30-ти днів з дня проголошення через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрована АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, зареєстрований АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2.

Суддя Знам'янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Ябчик Н.М.