Провадження № 6/522/831/18
Справа № 523/3318/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за поданням державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про застосування примусового приводу боржника, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 24.09.2018 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 було внесено подання про застосування примусового приводу боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Подання заявник надав до суду з метою вжиття заходів по виконанню виконавчого листа № 523/3318/18 від 02.07.2018 року, виданого Суворовським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно по 1/3 частині з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2018 року і до 06.08.2020 року, а потім по ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 01.08.2023 року.

Свої вимоги державний виконавець обґрунтовує тим, що заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 01.09.2018 року становить 14467,44 грн.

Дослідивши матеріали подання, перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні другого Приморського ВДВС перебуває виконавчий лист № 523/3318/18 від 02.07.2018 року, виданого Суворовським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно по 1/3 частині з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2018 року і до 06.08.2020 року, а потім по ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 01.08.2023 року

Державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби 23.07.2018 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» було розпочато примусове виконання рішення.

Державний виконавець направляв на адресу боржника постанову про відкриття провадження, проте її отримала ОСОБА_6, відомості про отримання боржником постанови у суду відсутні.

Державним виконавцем 10.09.2018 року складено Акт, згідно якого на момент виходу державного виконавця за адресою боржника вказаною у виконавчому документі ОСОБА_2 там не знайдено.

Підтверджень щодо складення, направлення та отримання виклику державного виконавця боржнику виконавцем суду надано не було.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 14 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не в повній мірі вжито усіх заходів, спрямованих на виконання судового рішення, а тому звернення з даним поданням є передчасним та необґрунтованим.

Так в наданих матеріалах відсутня інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника. Також, в матеріалах справи відсутня постанова про примусовий привід через органи внутрішніх справ, що не дає можливості суду зробити висновок про причини відсутності останнього за місцем проживання. Відсутні відомості про надсилання виклику боржнику до відділу державної виконавчої служби, про надсилання державним виконавцем боржнику на його адресу попередження про належне виконання рішення та погашення заборгованості.

Крім того, державним виконавцем до подання не надано жодного доказу, який би свідчив про ухилення боржника від явки на виклики державного виконавця, зокрема, відсутні докази направлення викликів боржнику (копії реєстрів) та отримання боржником вказаних викликів або доказів повернення направлених викликів з зазначенням причини невручення.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд вважає, що подання державним виконавцем належним чином не обґрунтоване, у звязку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про застосування примусового приводу боржника - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста ОСОБА_1 шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Бондар В.Я.