Справа № 588/620/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2018 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому указує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким має спільну доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею.

Посилаючись на те, що вона сама не може забезпечити належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку доньки, яка у зв'язку із навчанням у освітньому закладі потребує постійного догляду та матеріальних коштів, а відповідач на обліку в центрі зайнятості не перебуває як безробітній, їздить на заробітки до Польщі, займається підприємництвом, здоровий та працездатний, а отже, має можливість сплачувати аліменти, позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду.

Відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, відповідач надав до суд відзив на позов, у якому вказав, що заявлені до нього позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Часткове визнання позовних вимог відповідач обґрунтовував тим, що він спілкується з донькою, цікавився її справами, намагається приймати активну участь у її вихованні та розвитку, від утримання доньки не ухиляється. Сімейне життя з позивачем не склалося, але це не впливає на його ставлення до доньки. Він надає грошову допомогу, а також придбаває доньці одяг, взуття, продукти харчування та речі необхідні для розвитку дитини. На даний час постійної роботи не має. У 2017 році виїздив до Польщі на заробітки, але через стан здоровя повернувся на територію України, де перебивається тимчасовими заробітками. Через стан здоровя не має можливості знайти роботу з середнім заробітком, оскільки за медичними документами йому не рекомендована важка праця. Нерухоме майно, яким володіє він отримав у спадок від батьків, це єдине житло, в якому він зареєстрований та проживає. Витрат на придбання нерухомого та рухомого майна не здійснював. Грошових заощаджень немає. відповідач вважає, що свій обовязок щодо виховання та розвитку доньки ОСОБА_5 він виконує.

Представником позивача, відповідно до ст.179 ЦПК України, була надана до суду відповідь на указаний відзив. У даній відповіді представник позивача посилався на те, що за період хвороби дитини, починаючи з липня 2018 року, відповідач лише двічі телефонував, при цьому жодної матеріальної допомоги не надавав. Кошти у серпні 2017 року та лютому 2018 року були надані відповідачем після численних прохань з боку позивача про допомогу. Не можна стверджувати також і про те, що відповідач займається розвитком та приймає активну участь у вихованні дитини. Протягом останнього року відповідачем було придбано для дитини фарби, олівці, розмальовки, одну книжечку, одну іграшку. Взуття та одяг він останній раз купляв у 2016 році. Зрідка купляв доньці солодощі та фрукти. Протягом 2017-2018 навчального року відповідач не брав участі у вихованні доньки ОСОБА_5, не був присутнім на батьківських зборах, ремонтних роботах, не цікавився успіхами дитини у навчанні. В останні роки відповідач офіційно ніде не працює і не працював до хвороби. З серпня 1999 року по жовтень 2011 року відповідач здійснював підприємницьку діяльність. На сьогодні надає всі види сантехнічних послуг, для виконання якого використовується відповідне недешеве обладнання. Той факт, що відповідач офіційно не працює не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів та часткового задоволення позовних вимог, а також не звільняє його від обовязку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є.

У вказаній відповіді на відзив представником позивача було уточнено позовні вимоги та доповнено прохальну частину позовної заяви пунктом 2, у якому представник просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені витрати за надання правової допомоги у сумі 1700 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали за обставин, викладених у письмових заявах по суті.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, послався на обставини, викладені у його відзиві на позов.

Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши всі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 02.09.2016, який був розірваний за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 02.09.2016 (а.с.8).

У період шлюбу 29.07.2011 у сторін народилася донька ОСОБА_5 (а.с.6), яка проживає та зареєстрована разом із матірю ОСОБА_2 за однією адресою: вул.Енергетиків, 14/1, м.Тростянець, Сумська область (а.с.7).

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На обґрунтування заявлених вимог та недостатності сплачуваних відповідачем аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач вказала, що донька пішла до школи, навчається у першому класі, у звязку з чим потребує постійного догляду та матеріальних коштів. Дитина часто хворіє, про що надала медичні довідки (а.с.9,32).

Суд не приймає до уваги докази позивача щодо участі батька у вихованні дитини (а.с.33), так як вказані обставини не є предметом спору.

На підтвердження свого стану здоров'я позивач надала довідку КЗ Тростянецької ЦРЛ про те, що перебуває на обліку у поліклінічному відділенні лікарні у лікаря хірурга з 2011 року та лікаря ендокринолога з 2015 року (а.с.36).

Наданий позивачем доказ про здійснення ОСОБА_6 сантехнічних послуг, а саме надану візитку ОСОБА_6, суд не може вважати доказом, що підтверджує факт зайняття відповідачем підприємницької діяльності, оскільки згідно Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 13.10.2011 припинено зайняття підприємницькою діяльністю (а.с.34).

Заперечуючи щодо заявленого розміру аліментів відповідач надав докази щодо перебування його на стаціонарному лікуванні із 28.03.18 по 16.04.18 р. (а.с.23) та виписку з протоколу лікарської контрольної комісії Тростянецької ЦРЛ про рекомендації щодо умов праці (а.с.24), разом із тим встановлено, що інвалідність відповідачеві не призначена, а обмеження комісією визначені до 10.11.2018.

Квитанціями про перерахування відповідачем коштів на утримання доньки за період з 04.08.2016 по 02.02.2018, підтверджено, що щомісячна сума перерахування аліментів складала 1000 грн. (а.с. 25-28), спору між сторонами не було, та сума, яку сплачував відповідач добровільно була більша, ніж розмір аліментів, який він згоден сплачувати наразі.

На обліку у центрі зайнятості населення відповідач перебуває із 22.05.2018 р. (а.с.43), як він зазначив, також отримує виплату, хоча довідку про розмір отриманої допомоги по безробіттю не надав.

Згідно довідки Тростянецького відділення Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області за №426/10/18-007 від 16.05.2018 ОСОБА_4 за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року отримав дохід з Романівської філії ПАТ "Райз М" тільки у 4 кварталі 2017 року у розмірі 5264 грн. на передачу в оренду земельної ділянки (а.с.21).

Вирішуючи питання про стягнення розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини та відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 періодично має захворювання, позивач має певні захворювання, так само і відповідач має захворювання, у звязку із чим йому рекомендовано обмеження фізичної праці.

Разом із тим встановлено, що відповідач не позбавлений можливості працевлаштування, так і сам заявляв у судовому засіданні, що отримує дохід, розмір якого не назвав, тому , виходячи із принципу диспозитивності, та вимог ч.3 ст.181 СУ України, суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів із відповідача у частці від його доходу.

З урахуванням указаних обставин, а також змін, що відбулися у сімейному законодавстві (розмір аліментів не може бути нижчим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), матеріального та сімейного стану обох сторін, їх стану здоров'я, рівних прав та обов'язків сторін щодо утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як інших утриманців відповідач не має, та вказаний розмір аліментів не потягне для нього надмірне фінансове навантаження та не спричинить погіршення його майнового стану.

Одночасно, суд вважає, що у відшкодуванні позивачеві понесених нею витрат за надання правової допомоги у сумі 1700 грн. слід відмовити, оскільки документального підтвердження понесених витрат на зазначену суму, крім договору про надання правової допомоги за №1 від 20.04.2018 та акту приймання-передачі наданих послуг від 02.07.2018 (а.с.37-38) позивачем та її представником надано не було, та відповідно до ст.137 ЦПК України підлягають відшкодуванню витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, однак ОСОБА_3 не має статусу адвоката і здійснює підприємницьку діяльність як ФОП.

Судовий збір, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12, 13, 141, 247, 259, 264, 265, 279, 354, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, 42600) аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, 29.07.2011 р.н, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування з 20.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць з 20.04.2018 року по 19.05.2018 року.

У відшкодуванні понесених витрат позивача ОСОБА_2 за надання правової допомоги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3) в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 06.07.2018.

Суддя О.С. Линник