Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/774/18
провадження: 2/614/259/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

01.10.2018 року Борівський районний суд Харківської області у складі судді Гуляєвої Г.М., розглянувши у судовому засіданні у смт. Борова Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №614/774/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Борівського районного суду Харківської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що рішенням Борівського районного суду Харківської обл. від 10 жовтня 2007 р. з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 180 грн. щомісячно з дня подачі заяви до досягнення ним 18-річного віку.

Виконавчий лист, виданий Борівським районним судом Харківської обл. згідно вказаного рішення знаходиться в провадженні міжрайонного ВДВС по Борівському, Барвінківському, Ізюмському районах та м. Ізюм.

При подачі позову до суду про стягнення аліментів в серпні 2007 р., позивач мотивувала його тим, що відповідач ніде не працював офіційно, мав мінливий дохід. На теперішній час позивачу відомо, що відповідач постійно працює по договору, має постійний заробіток, тому виникла необхідність змінити розмір стягнення аліментів.

Крім того, розмір стягнутих аліментів значно нижчий, чим мінімальний розмір аліментів, передбачений законодавством на одну дитину.

Вважає, що матеріальний стан відповідача став набагато кращим.

Позивач на теперішній час тимчасово працює, отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає на забезпечення проживання дитині. Крім заробітної плати у неї немає більше ніяких доходів; аліменти в розмірі 180 грн. щомісячно на теперішній час, в період стрімкого зростання цін як на продукти харчування, одяг, так і комунальні послуги; практично знецінились.

Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, батьками ОСОБА_3. є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно копії виконавчого листа від 10 жовтня 2007 р., виданого Борівським районним судом, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 180 грн. щомісячно (а.с.9-10).

ОСОБА_1 дійсно зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 і має склад сім'ї: чоловік ОСОБА_4, син ОСОБА_3, син ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Підлиманської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.13).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Згідно позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання дитини, присуджені аліменти у встановленому розмірі не сплачує, має значний розмір заборгованості зі сплати аліментів. Позивач самотужки намагається утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення, оскільки на даний час вона тимчасово працює, отримує мінімальну заробітну плату. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів з твердої грошової суми 180 грн. до однієї чверті від його заробітку (доходу) на утримання дитини, щомісячно, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не буде надто обтяжливим для платника аліментів.

Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають до задоволення на вказану суму.

Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наявність підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.43, 49, 141, 211, 258, 259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 182, 191, 192 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2007 р. та визначити їх в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 17.08.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою правової допомоги в сумі 850 грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.