Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1117/17

Провадження № 2/440/236/2018

20 червня 2018 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1М.

при секретарі Гута О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи Красненської селищної ради Буського району Львівської області про зобов»язання не чинити перешкоди в користуванні підвальним приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 12.07.2017 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння, покликаючись на те, що є власником двохкімнатної квартири № 5 в смт.КраснеБуського р-ну Львівської обл. по вул. Залізнична бічна, буд. 31, яку придбала на підставі договору купівлі-продажу квартири 10 травня 2017 року.У вказаному будинку знаходиться підвальне приміщення, яке є у спільному користуванні власників квартир та призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку на побутові потреби. Кожен власник квартири має у своєму розпорядженні підвальне приміщення. За домовленістю між мешканцями підвальні приміщення, якими користуються мешканці, розташовані під квартирами. Такий порядок користування підвальними приміщеннями був встановлений мешканцями будинку до того як придбала квартиру. Оскільки підвальне приміщення, що знаходиться під її квартирою, використовує відповідач, чим створює перешкоди в користуванні таким, просить витребувати дане підвальне приміщення з незаконного володіння відповідача. 22.02.2018 року подала заяву про зміну предмета позову. Оскільки ОСОБА_7 є неналежним відповідачем по справі, так як у вказаному будинку не проживає, підвалом постійно не користується. Подала клопотання про заміну такого належними відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Останні встановили металеві грати та колодку на вході у підвальні приміщення, тільки вони мають доступ до таких, ключ від колодки, чи дублікат такого, позивачці надати відмовляються.Підвальне приміщення, розташоване під квартирою позивачки використовує ОСОБА_5 (інколи його зять ОСОБА_7В.), і позивач не має доступу до насоса та бака на воду, що розташовані в такому. Просить зобов'язати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди в користуванні підвальним приміщенням, що знаходиться під квартирою № 5 будинку № 31 по вулиці Бічна Залізнична у смт. Красне Буського району Львівської області, шляхом демонтажу металевих грат, встановлених на вході до підвальних приміщень, розміщених під квартирами № 5 та № 7 будинку № 31 по вулиці Бічна Залізнична у смт. Красне Буського району Львівської області і зняття колодки з грат. Судові витрати покласти на відповідачів.

ОСОБА_4, її представник ОСОБА_2 змінені позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просять таку задоволити повністю.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов визнали частково, не заперечують щодо демонтажу грат, в решті позову, просять відмовити.

Представник ОСОБА_5, ОСОБА_3 проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні такого за безпідставністю, про що подав відзив на позов.

Представник третьої особи Красненської селищної ради проти позову заперечив, пояснив, що будинок № 31 по вулиці Бічна Залізнична у смт. Красне Буського району Львівської області у 2015 році було передано у комунальну власність територіальної громади смт. Красне.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з положення ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Так, ОСОБА_4 12.07.2017 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В подальшому, за клопотанням позивачки, згідно ухвали суду від 22.02.2018 року, замінено неналежного відповідача ОСОБА_7 на належних - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Красненську селищну раду Буського району Львівської області.

Позивач подала заяву про зміну предмету позову, просить зобов'язати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди в користуванні підвальним приміщенням, що знаходиться під квартирою № 5 будинку № 31 по вулиці Бічна Залізнична у смт. Красне Буського району Львівської області, шляхом демонтажу металевих грат, встановлених на вході до підвальних приміщень, розміщених під квартирами № 5 та № 7 будинку № 31 по вулиці Бічна Залізнична у смт. Красне Буського району Львівської області і зняття колодки з грат.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, яку згідно договору купівлі - продажу від 10.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області з реєстровим № 549, придбала у ОСОБА_8 Лук»янівни. (а.с. 4-5)

Право власності на таку підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86646379 від 10.05.2017 року (а.с. 6)

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6Г також мають у власності квартири у вказаному житловому будинку № 3 та № 7.

Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обовязки. Це конституційне положення повязане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів обєктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобовязаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших обєктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обовязків власник зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони, працюючи на ВАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» отримали у 1995 році, позивач квартиру № 4, відповідачі, № 3 та № 7 в будинку № 31 по вул. Бічна Залізнична в смт. Красне Буського району. При виділенні квартир, жителям не виділялись підвали. Кожен облаштовував підвал за власний кошт.

На даний час, згідно рішення 6 скликання 44 сесії Красненської селищної ради № 885 від 13.02.2015 року, житловий будинок переданий на баланс та обслуговування Красненському селищному комунальному підприємству. (а.с. 98)

Даний будинок має 12 квартир, складається з трьох під»їздів. ОСББ не створене.

Згідно акту № 1/18 від 10.04.2018 року, складеного комісією з питань ЖКГ смт. Красне, з розгляду колективної заяви мешканців житлового будинку по вул. Залізничній, 31, встановлено що будинок побудований державним підприємством Красненський комбінат хлібопродуктів, як відомче житло для своїх працівників. Згідно проекту, підвальне приміщення будинку використовується як сховище для захисту працівників та мешканців будинку під час надзвичайних ситуацій. Після зупинки підприємства та його банкрутства, мешканці за взаємною згодою та власним коштом, підвальне приміщення розділили на індивідуальні підвали. (а.с.75)

Як показала позивач ОСОБА_4, у будинку № 31 за зазначеною вище адресою має у власності дві квартири. Квартиру № 4 отримала у 1995 році, використовує підвал, під квартирою. У 2017 році купила у ОСОБА_8 квартиру № 5 в цьому ж будинку (другий під»їзд), згідно згаданого вище договору. Однак, підвал під цією квартирою використовує ОСОБА_5. На вході у підвал є решітка, яка закрита на колодку. Ключі від такої мають відповідачі. У підвалі знаходиться майно позивачки, а саме насос, бак на воду, до якого, навіть в разі поломки, тощо, вона не має доступу, та немає можливості користуватися підвалом.

Відповідач ОСОБА_5 показав суду, що коли отримували квартири, підвали не розприділяли у відповідності до квартир, кожен облаштовував підвал самостійно, комбінат частково дав матеріали для облаштування таких. Місця розташування підвалів були узгоджені жителями будинку, ще з часу отримання квартир. На даний час використовує підвал, який виділений як протирадіаційне укриття (нульовий під»їзд), яке при потребі, може звільнити. А оскільки ОСОБА_8, отримавши квартиру у будинку, ніколи там не проживала, не облаштовувала підвал, який був вільний на той час, то сам облаштував такий та використовує більше 20 років. З метою безпеки та недопущення вчинення крадіжок, вставив металеву решітку до коридору, де знаходяться два підвали (одним користується він, іншим ОСОБА_6Г.). Щодо тверджень позивачки, що остання немає доступу до водяного насосу, такий знаходиться в загальному коридорі, то ОСОБА_4, розібравши перегородку в стіні з першого під»їзду, може зайти у коридор з підвалами другого під»їзду.

З тверджень ОСОБА_6 вбачається, що користується підвалом у другому під»їзді, разом з ОСОБА_5. В цілях безпеки, було встановлено решітку при вході до коридору, колодку на яку повішав ОСОБА_5, ключі від такої мають відповідачі. За проханням позивачки, чи інших мешканців будинку, давав ключ від решітки. І в подальшому, не відмовляється, відкривати таку.

З показів свідка ОСОБА_8 Лук»янівни встановлено, що остання отримала квартиру № 5 у згаданому будинку у 1995 році. Сама в ній ніколи не проживала, здавала в оренду. Квартиранти, які винаймали квартиру приблизно через чотири роки з дня отримання такої (1999 рік), використовували підвал під квартирою. Відповідачі, на даний час, при вході у підвал, в коридорі, поставили грати, які закриті на ключ, та не впускають у підвал, ключ відмовляються давати. Одні з квартирантів придбали насос, бак на воду, який відповідачі переставили у загальний коридор, однак доступу до такого, немає.

Згідно акту комісії житлово комунального господарства смт. Красне від 18.12.2017 року, під час обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку по вул. Бічна Залізнична, 31/8, встановлено, що конкретної прив»язки підвальних приміщень даного будинку до розташування квартир немає. Вимога позивачки щодо прив»язки такої є необгрунтованою, оскільки при укладення договору купівлі продажу квартири таке не було передбачено. (а.с. 58)

З положення ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вбачається, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно ст. 382 ч.2 ЦК України, власникам квартири у багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування,опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири,яке обслуговує більше однієї квартири ,а також споруди,будівлі,які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир,а також власників нежитлових приміщень,які розташовані у житловому будинку.

Як вбачається із положень ст.10 Закону України» Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку,технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р.у справі №4-рп/2004, власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Як вбачається зі змісту п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі №1-22/2011 (№14-рп/2011) за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт - допоміжні приміщення.

Згідно наказу «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2005 року № 76допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Отже, право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку.

Згідно ч. 1 та ч. 2ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обовязків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності (ч.2,3 ст. 4 ЗУ Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2 цієї статті кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи, що в суду відсутні сумніви щодо достовірності, визнаних відповідачами обставин щодо встановлення ними решітки з колодкою на вході до підвальних приміщень, які також підтверджені позивачем та свідком, то суд вважає ці обставини доведеними.

На підставі зібраних доказів суд прийшов до висновку, що спірне приміщення, яке відповідачі використовую для власних потреб, є підвальним приміщенням багатоквартирного житлового будинку, тобто допоміжним приміщенням, яке призначене для забезпечення експлуатації та обслуговування багатоквартирного будинку. З огляду на те, що позивач немає вільного доступу до підвалу, оскільки вхід до такого закритий на підвісний замок на металевих гратах, ключі від яких мають відповідачі (що безспірно встановлено судом та не заперечувалось відповідачами) та таким користуються відповідачі, слід зобовязати останніх не чинити перешкод у користуванні підвалом шляхом демонтажу металевих грат.

Оскільки суд задовольняє позов в частині зобов»язання відповідачів не чинити позивачці перешкоди в користуванні підвалом, зняття колодки, вбачає недоцільним.

Суд не приймає до уваги покликання відповідачів на те, що позивач користується іншим підвалом і у будинку є інше вільне підвальне приміщення, яке може бути нею зайняте, а спірний підвал має залишитись в користуванні ОСОБА_5, адже використовується ним з 1995 р., оскільки такі не спростовують доводів позивача та не є підставою для позбавлення ОСОБА_4, як власника квартири у багатоквартирному будинку, права користування підвальним приміщенням, що є спільним майном усіх мешканців цього будинку, зокрема та не виключно шляхом розміщення позивачем у ньому водяного насосу для проведення води з колодязя до її квартири.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати, в сумі 320,00 грн., з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, суд

ухвалив :

позов задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні підвальним приміщенням, що знаходиться під квартирою № 5 будинку № 31 по вулиці Бічна Залізнична в смт. Красне Буського району Львівської області шляхом демонтажу металевих грат, встановлених на вході до підвальних приміщень, розміщених під квартирами № 5 та № 7 будинку № 31 по вулиці Бічна Залізнична в смт. Красне Буського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 по 320 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2018 року