Ухвала

05 липня 2018 року

м. Київ

справа №508/385/15-ц

провадження №61-977ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області, Березівського бюро технічної інвентаризації, Миколаївського районного бюро технічної інвентаризації, Любашівської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсними технічної інвентаризації на домоволодіння та свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року у вказаній вище справі через засоби поштового зв'язку.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2018 року дану касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків до 04 квітня 2018 року, а саме: подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням причин для його поновлення. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 березня 2018 року заявником надано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, заявник посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду Одеської області від 12 грудня

2017 року нею отримано 25 січня 2018 року.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня

2017 року опубліковано 27 грудня 2017 року.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що 22 грудня

2017 року ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року, яка ухвалою Верховного Суду

від 17 січня 2018 року була повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 2 частиною четвертою статті 393 ЦПУ України.

З указаного вище слідує, що наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх та переконливих підстав для визнання їх поважними, оскільки на їх підтвердження не надано відповідних доказів.

Ухвалою Касаційного цивільного суду від 20 квітня 2018 року продовжено строк для усунення недоліків до 11 травня 2018 року, а саме надання доказів на підтвердження причин пропуску строку.

Станом на 05 липня 2018 року заявник вказані в ухвалі Верховного Суду

від 20 квітня 2018 року недоліки не усунув. В Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутня інформація про надходження будь-яких матеріалів від ОСОБА_1 проте в матеріалах касаційного провадження міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 04 травня 2018 року заявнику.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня

2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня

2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі &q?і ;Олександр Шевченко проти України&q?ни;, та &q? ;Трух проти України&q?ни; (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини

від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

Відповідно до вимог частини третьої статті 328 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційногопровадження.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року подана після спливу строку, то у відкритті касаційного провадження у справі №508/385/15-ц слід відмовити

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Керуючись частиною третьою статті 328 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, пунктом 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області, Березівського бюро технічної інвентаризації, Миколаївського районного бюро технічної інвентаризації, Любашівської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсними технічної інвентаризації на домоволодіння та свідоцтва про право на спадщину, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька