Справа № 640/8823/18
22 листопада 2018 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/8823/18 (н/п 2/640/2241/18) за позовною заявою Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
18.05.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору №106-15 від 13.07.2015 р. у загальному розмірі 324 800 грн. та судовий збір у розмірі 4872 грн.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 13.07.2015 р. між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 106-15. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 70 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 13.01.2016 р. Позивач свій обов'язок по Кредитному договору № 106-15 від 13.07.2015 р. щодо надання відповідачу кредиту виконав в повному обсязі, надавши відповідачу одноразово кредит у сумі 70 000грн. 00коп, що підтверджується видатковим касовим ордером № 202 від 13.07.2015 р. Однак відповідач, отримавши суму кредиту свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, а саме: своєчасно не повернув кредит у сумі 70 000 грн. по кредитному договору № 106-15 від 13.07.2015 р. Зважаючи на невиконання відповідачем умов Кредитного договору, він повинен сплатити загальну суму заборгованості, що станом на 14 травня 2018 р. становить 324 800грн. 00коп. з них: 70 000 грн. - сума заборгованості за кредитним договором № 106-15 від 13.07.2015 р., 254 800 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту по кредитному договору № 106-15 від 13.07.2015 р. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.07.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з'явилась, 22.11.2018 р. до канцелярії суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує (а.с.55).
Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.53, 540).
Відповідно до ухвали суду від 22.11.2018 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
13.07.2015 р. Харківська міська фінансово-кредитна спілка «Криниця» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №106-15 (а.с.5).
Згідно п.1.2 кредитного договору позивальник сплачує відсотки щомісячно, не пізніше 13 числа поточного місяця за минулий місяць користування кредитом; тіло кредиту - наприкінці строку дії договору.
Пунктом 2.6 кредитного договору визначено, що підписанням цього договору сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за кредит, встановлений цим договором, повністю відповідає волевиявленню сторін. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за кредит та окремими елементами цього порядку.
Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №106-15 від 13.07.2015 року позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит, що підтверджується видатковим касовим ордером від 13.07.2015 р. (а.с.8).
Відповідач на підставі п. 3.3 договору зобов'язався проводити сплату відсотків за користування кредитом в строки та розмірі, передбачених договором; за користування кредитом щомісячно сплачувати відсотки у розмірі 3,5 % від суми кредиту, що складає 2450 грн., сплачувати відсотки не пізніше 13 числа кожного місяця; у випадку непогашення кредиту, а також несплати відсотків по ньому в строк, сплачувати пеню у розмірі 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день прострочення платежу до дня повного погашення заборгованості (а.с.5 на звор.)
У випадку порушення позичальником зобов'язань, в частині своєчасного повернення суми кредиту, кредитодавець, згідно п. 6.2. кредитного договору, стягує суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій - 2% від суми непогашеного кредиту за кожен день прострочення платежу.
У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.05.2018 року має заборгованість - 324 800 грн., з яких:
- 70 000 грн. - заборгованість за кредитом;
- 254 800 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що підтверджується розрахунком пені за несвоєчасне повернення суми кредиту по кредитному договору №106-15 від 13.07.2015 р. (а.с. 50).
Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Не виконуючи належним чином зобов'язання за кредитним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що будь-яких зустрічних позовних вимог до суду надано не було, як не було заяв і будь-яких клопотань з боку відповідача стосовно розміру заборгованості, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору №106-15 від 13.07.2015 р. у загальному розмірі 324 800 грн. підлягають задоволенню.
Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що позивач Харківська міська фінансово-кредитна спілка «Криниця» сплатила судовий збір в розмірі 4872, 00 грн., що підтверджується квитанцією №2 від 18.05.2018 р. (а.с.2). Пред'явлений позов задоволений на 100%.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 4872, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 19, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289 ЦПК України, ст.526, 530, 549, 598, 599, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України суд, -
Позовні вимоги Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» - задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.
Суддя Чередник В.Є.