Справа № 524/1931/18
Провадження №2/524/1387/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кременчуцького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради (далі Ліцей) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що він був прийнятий на військову службу за контрактом в особливий період, на нього розповсюджуються гарантії, встановлені статтею 119 КЗпП України, а саме: на час військової служби за ним зберігаються місце роботи, посада та середній заробіток. Незважаючи на це, відповідач після укладення ним контракту на проходження військової служби від 06 лютого 2018 року звільнив його з роботи на підставі пункту 3 статті 36 КЗпП України.
З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника Ліцею Марченка В.В №18-к від 20.02.2018 року про його звільнення з роботи у зв`язку з добровільним вступом на військову службу за контрактом, поновити його на роботі на посаді вихователя (командира взводу-офіцера вихователя) та помічником вихователя за сумісництвом та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Відповідач позов не визнав; свої заперечення мотивував тим, що на момент укладання позивачем контракту про добровільний вступ на військову службу часткова мобілізація не проводилася, так як закінчилася 17 серпня 2015 року, особливий стан не був запроваджений, як не був оголошений і воєнний стан, а тому вимоги позивача є необґрунтованими. Укладання військового контракту особою, що не була призвана на військову службу під час мобілізації, в особливий період, не передбачає збереження гарантій, визначених статтею 119 КЗпП України (а.с. 25-28).
Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 27.03.2018 року (а.с.20). За клопотанням позивача 21.09.2018 року суд ухвалив розгляд справи проводити в режимі відеоконференцзв`язку з Артемівським міськрайонним судом Донецької області (а.с. 67).
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази встановив такі фактичні обставини справи: 23.11.2012 року наказом № 67-к ОСОБА_1 був призначений на посаду старшого вихователя у Кременчуцький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради. У подальшому його було переведено на посаду вихователя (командира взводу офіцера-вихователя); також він працював помічником вихователя за сумісництвом
6 лютого 2018 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 , контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки (а.с. 11-12).
Наказом начальника Ліцею від 20 лютого 2018 року № 18-к ОСОБА_1 був звільнений з посади вихователя та помічника вихователя за сумісництвом у зв`язку з вступом на військову службу за строковим контрактом, на підставі пункту 3 статті 36 КЗпП України (а.с.9-10).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Із змісту вказаної вище норми трудового законодавства вбачається, що для вирішення питання про наявність прав на гарантій, передбачених нею, правове значення мають види військової служби, її підстави, терміни дії особливого періоду, початку та завершення мобілізації, демобілізації та наявності кризової ситуації, що загрожує національній безпеці.
Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про оборону України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами.
За змістом статті 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час включає, зокрема, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами; розвиток військово-технічного співробітництва з іншими державами з метою забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою технікою і майном, які не виробляються в Україні; підготовку національної економіки, території, органів державної влади, органів військового управління, органів місцевого самоврядування, а також населення до дій в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію мирного часу (стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Загальні умови укладення контракту на проходження військової служби визначені статтею 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України після 02 березня 2014 року, строком на три роки.
Як слідує зі змісту частини третьої статті 119 КЗпП України поширення гарантій щодо збереження місця роботи законодавець не ставить у залежність від виду контракту, а тільки умову, що такі гарантії надаються особі у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, а саме: під час мобілізації, на особливий період.
Рішень про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.
Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Встановивши зазначені обставини, суд виходить із того, що позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України під час кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, і останній, як військовослужбовець, несе службу особливого характеру під час дії в державі особливого періоду, а тому користується пільгами, передбаченими статтею 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частиною третьою статті 119 КЗпП України.
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника шляхом поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В судовому засідання ОСОБА_1 погодився з розрахунком його середнього заробітку за період з 20.02.2018 року по 03.12.2018 року, який надав відповідач: на посаді вихователя 57 864,30 грн. та 12 078,00 грн. - на посаді помічника-вихователя за сумісництвом з утриманням із зазначених сум податків.
Керуючись викладеним, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді вихователя (командира взводу-офіцера вихователя) та помічника вихователя за сумісництвом Кременчуцького ліцею з посиленою військо-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради з 20.02.2018 року.
Стягнути з Кременчуцького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради (, адреса: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Ватутіна, 54/20) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.02.2018 року по 03.12.2018 року в сумі 57 864 грн. 30 коп. як вихователю (командиру взводу-офіцеру вихователю) та в сумі 12 078 грн. 00 коп. як помічнику вихователя (за сумісництвом), а всього 69 942 грн. 30 коп. з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 5 374 грн. 24 коп. з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.
Стягнути з Кременчуцького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради (, адреса: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Ватутіна, 54/20) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Платіжні реквізити для сплати судового збору
Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783
Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО) 899998
Рахунок отримувача 6001
Код класифікації доходів бюджету 22030106
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення 08.12.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя