Провадження № 2/761/5495/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

та учасників і представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у загальному позовному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2 (далі - треті особи) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1996 році спадкодавець ОСОБА_6 переїхала на постійне місце проживання до Чернігівської області, де ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. З цього час позивач, будучи спадкоємцем першої черги, вважав, що прийняв спадщину після смерті матері згідно вимог ст..549 ЦК УРСР (1963 року), оскільки фактично вступив у володіння спадковим майном. Відтак, він самостійно ніс тягар утримання вказаного житла. Між тим, коли позивач вирішив здійснити реєстрацію права власності на ? частину спадкового майна за собою, то у вчиненні такої реєстраційної дії йому було відмовлено за відсутністю відповідного свідоцтва про право на спадщину. У визнанні права власності за набувальною давністю судом за рішенням від 20.03.2018 року було також відмовлено у зв»язку з існування фактичних правовідносин, де можливе визнання права власності в порядку спадкування. В нотаріальній конторі позивачу повідомили про можливість вирішення питання про прийняття спадщини виключно у судовому порядку у зв'язку з порушенням шестимісячного строку на звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Саме тому він звернувся до суду із цим позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач та його представник позивача позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити з викладених у позові підстав, зважаючи на поважність причини пропуску строку на звернення із заявою на прийняття спадщини.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у поданому відзиві просив розглянути справу за відсутності представника та про прийняте рішення повідомити.

Третя особа 1 у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа 2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 07 травня 2018 року відкрито провадження по цивільній справі, а ухвалою суду від 29.10.2018 року було призначено судовий розгляду у загальному позовному провадженні із проведенням підготовчого судового засідання за участю сторін.

18 грудня 2018 року суд розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду у м.Києві цивільну справу та за згодою присутніх учасників ухвалив закрити підготовче провадження та призначити її розгляд по суті на цей же день.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши представника позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.12.2006 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6).

При цьому, ступінь споріднення між померлою та позивачем як між матір»ю та сином підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 25.07.1960 року (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, то за спадкодавицею було зареєстровано права на ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За умовами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до стаття 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той ж подружжя, що його пережив, та батьки ( ст..1261 ЦК України).

Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи встановлені судом обставини судом прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті його матері ОСОБА_6

Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, то спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 не заводилась, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса КМНО Рагуліної Л.О. від 30.08.2018 року.

В той же час, довідкою від 19.11.2018 року приватного нотаріуса ГТУЮ в Чернігівській області Шик А.Л. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з пропущенням 6-ти місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини.

При цьому, судом враховано, що позивач звертався до суду із позовом про визнання права власності на спірне майно за набувальною давністю, але рішенням Шевченківського районного суду від 20.03.2018 року, що набуло законної сили згідно постанови Апеляційного суду м.Києва від 23.08.2018 року, у задоволенні позову було відмовлено.

За встановлених у цьому рішенні обставин, позивач дійсно проживав у спірній квартирі до 1995 року та в подальшому з 2011 року, тобто фактично користувався нею, ніс витрати по її утриманню, проводив поточний ремонт.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини те, що він вважав, що прийняв її автоматично, оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном.

Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Враховуючи наведені обставини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини та реєстрації права власності на майно після смерті матері, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту його порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на частину майна померлої матері.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 211, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1223, 1268, 1269, 1271, 1272 ЦК України, суд -

у х в а л и в рішення:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквизити сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживає в АДРЕСА_1

Відповідач: Київська міська рада, , адреса м.Київ, вул..Хрещатик, 36.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 26.12.2018 року