Провадження 2/263/1363/2018 Справа № 263/3527/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 червня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Соколовій О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей по Центральному району Управління «Служба у справах дітей Маріупольської міської ради», про надання дозволу на тимчасовий виїзд та переміщення неповнолітньої дитини, -
27 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків, за участі третьої особи: Служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 13.06.1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 20.02.2007 року шлюб було розірвано, з того часу дочка проживає з позивачем, яка повністю її забезпечує, піклується про неї.
На території тимчасово окупованої території проживають родичі, з метою відвідати їх, а також оздоровити дочку в соляних шахта та санаторіях ОСОБА_1 має намір виїхати на вказану територію з дочкою, але відповідач ОСОБА_2 безпідставно не продовжує раніше наданий ним дозвіл на тимчасовий виїзд дитини.
Просить суд надати дозвіл на тимчасовий в'їзд та виїзд неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасово окуповану територію України Автономну республіку Крим та вздовж лінії зіткнення у межах Донецької області, в'їзд на неконтрольовану територію Укаїни, в зону проведення АТО, а також виїзд з них на територію України без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 01.05.2018 року до 31.12.2018 року включно.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив,про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування судових викликів на веб-сайті «Судової влади». Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Від тимчасово виконуючої обов'язки начальника Служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей по Центральному району, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 29.11.2002 року, виданого відділом РАГС Київського районного управління юстиції м. Донецька, 19 листопада 2002 року народилася ОСОБА_3, батьками зазначені: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 899.
Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6, виданим відділом РАЦС по Ясинуватському району Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 20 лютого 2007 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 20.02.2007 року, про що зроблено актовий запис № 12.
Відповідно до заяви, засвідченої нотаріусом 15 липня 2016 року, ОСОБА_2 надав дозвіл на виїзд дочки ОСОБА_3 на багаторазові тимчасові поїздки до Російської Федерації, до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим, на багаторазове тимчасове переміщення вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію України, до зони проведення АТО та виїзд з них, з 16 липня 2016 року по 31 серпня 2017 року, у супроводі матері - ОСОБА_1
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 151 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч.1 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Частиною ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Зокрема п. п. 3, 4 даних Правил, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Пунктом 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її дитини в її супроводі без згоди батька дитини на період до 31.12.2018 року на тимчасово неконтрольовану територію України в зону проведення АТО, Автономну республіку Крим, а також в'їзд з них на територію України .
Згідно з п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.
Згідно з п. 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на виїзд її дочки на тимчасово неконтрольовану територію України в зону проведення АТО, Автономну республіку Крим, а також в'їзд з них на територію України, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, знаходяться родичі позивачки.
Також, слід зазначити, що неможливість отримати від батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України (зону проведення АТО), позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку, відчуття та усвідомлення свого коріння та спілкування з родичами, оздоровлення.
Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України, а також беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про надання їй дозволу на тимчасовий в'їзд/виїзд з неповнолітньою дочкою, на тимчасово неконтрольовану територію України в зону проведення АТО, Автономну республіку Крим, а також в'їзд з них на територію України, в її супроводі, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2, на період з дати набрання рішенням законної сили по 31.12.2018 року.
Керуючись ст.33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст.ст.2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", керуючись ст.ст.3, 12, 13, 76, 80, 89, 141, 263, 265, 268, 280, 281, 285 ЦПК України, суд, -
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Донецька, на тимчасово неконтрольовану територію України в зону проведення АТО, Автономну республіку Крим, а також в'їзд з них на територію України, без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі матері ОСОБА_1 з дати набрання рішенням законної сили по 31.12.2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М.Томілін