справа № 156/343/18
Провадження № 2/156/248/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2018 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 156/343/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, які присуджено до стягнення рішенням Іваничівського районного суду від 21.01.2009 року та про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги обґрунтував тим, що внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 28 666,80 грн., а загальна сума неустойки (пені) згідно його розрахунку складає 3 209,50 грн. Окрім того, представник вказує, що позивачем було понесено додаткові витрати на дитину - оплачено навчання ОСОБА_4 в Жешувській Вищій Школі в сумі 3 900 польських злотих. Просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 3 209,50 грн. неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів та додаткові витрати у зв'язку із навчанням у сумі 1 850 польських злотих.

Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі у зв'язку із їх безпідставністю та необґрунтованістю, зазначаючи, що саме одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) при виникненні заборгованості з вини особи, що є обов'язковою передумовою для виникнення права одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені). Представник відповідача - ОСОБА_5 вказує, що вина відповідача у виникненні заборгованості відсутня, тому і відсутня підстава для відповідальності за прострочення сплати аліментів - нарахування пені. Окрім того, одержувачем аліментів згідно рішення Іваничівського районного суду від 21.01.2009 року визначено ОСОБА_1, і, згідно чинного законодавства, лише одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені). Щодо понесених ОСОБА_1 додаткових витрат на оплату навчання ОСОБА_4, то представник відповідача вказує, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особлимими обставинами, зокрема, необхідністю розвитку дитини за наявності у неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання встановлюється шляхом сплати аліментів. Представник відповідача вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заяви, клопотання учасників справи

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі відповідача, прохання у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі

Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Фактичні обставини справи встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сторони по справі, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 053395 (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано 25.12.2007 року, що підтверджено копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ № 018485 (а.с.10).

За рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 21.01.2009 року та виданого на його підставі виконавчого листа, з відповідача на користь позивача щомісячно стягувалися аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_7 у розмірі 350 грн., починаючи з 20.08.2008 року.

У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа № 2-290/08 від 21.01.2009 року, зробленого відділом Іваничівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, станом на 01.02.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів склала 28 666 грн. 80 коп., та нараховується з 20 серпня 2008 року (а.с.16-18).

Згідно довідки № 1376/А/2017 від 04.12.2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято на навчання до Вищої школи права і управління Жешувської Вищої Школи (а.с.12).

З Договору про умови оплати стаціонарного навчання першого ступеня що проводиться в Колегіумі Адміністрації, Менеджменту і Бізнесу у Вищій Школі Права і Адміністрації Жешувської Вищої Школи вбачається, що оплата за один рік навчання ОСОБА_4 становить 1950 польських злотих (а.с.22-27).

Оцінка суду

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З п.22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15.05.2006 року вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд погоджується з позицією відповідача, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 21.01.2009 року одержувачем аліментів було визначено позивача - ОСОБА_1, яка, згідно ст. 196 СК України, має право на стягнення неустойки (пені). Заявлена позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на користь його дочки ОСОБА_4 є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Однак, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України щодо обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами, не застосовуються. Оплата вартості навчання неповнолітньої дитини не відноситься до додаткових витрат, тому правові підстави для їх стягнення відсутні. Спірні правовідносини регулюються нормами статті 199 СК України, якою передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Позовна вимога, про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат у зв'язку із навчанням його дочки ОСОБА_4 також не підлягає до задоволення.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 185, 196, 199 СК України, ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 141, 258-259, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину відмовити повністю.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено в повному обсязі 02 жовтня 2018 року.

Суддя І. М. Нєвєров