Справа №442/4662/18
Провадження №2/442/1740/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
за участю представників
від позивача: не зявилися
від відповідача: не зявилися
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить на підставі ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 3 400 дол. США, що в еквіваленті згідно курсу, встановленого НБУ станом на 13.07.2018 становить 89 175 грн 35 к. заборгованості за договором позики від 21.07.2015; 1 % пені за кожен день прострочки в сумі 7 813 грн 78 к.; 33 118 грн 82 к. втрат від інфляції, судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що 21.07.2015 між позивачем з однієї сторони та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач позичив у ОСОБА_1 3 000 дол. США, і зобовязувався повернути їй 3 400 дол. США, до 11.08.2015, крім того, при невиконанні даного зобовязання відповідач зобовязувався виплачувати 1 % (один процент) від даної суми за кожен прострочений день. Зазначає, що офіційний курс Національного Банку України станом на 13.07.2018 становить 2 622,8045 грн за 100 доларів США, або 26, 228045 грн за 1 долар США відповідно. Таким чином наголошує, що на сьогоднішній день 3 400 доларів США в еквіваленті згідно курсу, встановленого Національним банком України, станом на 13.07.2018 буде становити: 3 400x26,228045=89 175,35 грн. Отже, наголошує, що основна сума боргустановить 89 175 грн 35 к. Вказує, що на підтвердження укладення договору позики від 21.07.2015 та його умов, відповідачем (як позичальником) 21.07.2015 була написана та підписана ним власноручно розписка, яка посвідчує той факт, що він бере у борг у позивача (позикодавця) 3 000,00 (три тисячі) дол. США. Наголошує, що саме розписка відповідача від 21.07.2015 є підтвердженням передання йому позивачем коштів у зазначеній вище сумі в борг, у вказаний термін позивач звернулася до відповідача із вимогою про повернення боргу, але він відмовився, пояснюючи свою відмову відсутністю у нього коштів у цей день, просив позивача почекати ще деякий час, але до цього часу борг не повернув, чим взяті на себе зобовязання не виконав. Наголошує, що вимоги про повернення коштів у добровільному порядку відповідач відверто ігнорує, на телефонні дзвінки не реагує, внаслідок цього їй стало зрозумілим, що відповідач не має наміру повертати їй борг, а тому звернулася за захистом свого порушеного права до суду. Вказує, що неодноразово намагалася повернути свої кошти, які заробляла важкою працею протягом тривалого часу, предявляючи відповідачу усні вимоги щодо повернення заборгованості шляхом телефонних дзвінків та надсилання СМС повідомлень, проте він жодним чином не реагує та не вчиняє жодних дій, чим ухиляється від виконання зобовязання, крім того згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказує, що розрахунок 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України становитиме: 89 175,35 х 3 % = 2 675,26 / 365 (днів в році) = 7,33 х 1 066 (днів прострочки) = 7 813,78 грн, інфляційні втрати становлять 33 118,82 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчать поштові повідомлення, та на офіційному веб-сайті судової влади. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, приєднані до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Судом встановлено, що 21.07.2015 ОСОБА_2 склав розписку про те, що він позичає у ОСОБА_1 долари в сумі $3 000 та зобовязується повернути до 11.08.2015 суму, що буде становити $3 400 (три тисячі чотириста доларів США). У разі невиконання даного зобовязання зобовязується сплачувати 1% від даної суми за кожний прострочений день в чому і розписується.
Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, та допустив заборгованість, яка становить 3 400 доларів США, що станом на 13.07.2018 відповідно до курсу НБУ становить 89 175 грн 35 к.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення позики та сплата комісії за користування коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.
У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач просила суд стягнути на свою користь 33 118 грн 82 к. інфляційної складової боргу за період з 12.08.2015 по 13.07.2018 та 7 813 грн 78 к. 3% річних за період з 12.08.2015 по 13.07.2018.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до правового висновку, зробленого Верховним Судом України в постанові від 01.03.2017 № 6-284цс17 у випадку порушення грошового зобовязання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Суд провів перерахунок розміру 3% річних за період з 12.08.2015 по 13.07.2018 та дійшов висновку, що розмір 3% річних складає 7 820 грн 56 к. (89 175,35 грн*1067 днів (з 12.08.2015 по 13.07.2018*3%/365 днів). Проте, оскільки позивачем було заявлено до стягнення меншу суму 7 813 грн 78 к. та позивач не просила суд вийти за межі позовних вимог, то суд, перевіривши правильність розрахунків позивача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 3 400 доларів США, що станом на 13.07.2018 відповідно до курсу НБУ становить 89 175 грн 35 к., та 7 813 грн 78 к. 3% річних за період з 12.08.2015 по 13.07.2018.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат . Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, повязані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.
Оскільки представник позивача ОСОБА_3 не є адвокатом, то суд зазначає, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення коштів на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 969 грн 89 к.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 400 (три тисячі чотириста) доларів США, що в еквіваленті згідно курсу, встановленого НБУ станом на 13.07.2018 становить 89 175 (вісімдесят девять тисяч сто сімдесят пять) грн 35 к. заборгованості за договором позики від 21.07.2015; 7 813 (сім тисячі вісімсот тринадцять) грн 78 к. 3% річних за період з 12.08.2015 по 13.07.2018; 969 (девятсот шістдесят девять) грн 89 к. судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.С. Кучаковський