№ 336/3445/18
пр. № 2/336/2101/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
20 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Голубкової М.А.
при секретарі Когут С.І.
за участю
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради(м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, 5-а) Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі органу опіки та піклування (м. Запоріжжя, пр.. Моторобудівників, 34) про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 22.06.2018 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком дитини є ОСОБА_3 .

Також вказує, що вона зареєстрована та мешкає разом з дитиною в будинку АДРЕСА_2 який належить на праві власності її батьку - ОСОБА_4 . Як вказує позивачка, власник квартири надає свою згоду на реєстрацію малолітньої ОСОБА_5 .

Батько дитини - ОСОБА_3 , веде асоціальний спосіб життя, неодноразово був засуджений до позбавлення волі, у серпні 2013 року пішов із родини, де він мешкає позивачу не відомо, свого житла він не має, та не відомо чи зареєстрований він на території України. Долею дитини він не цікавиться, що унеможливлює отримання ОСОБА_1 письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем проживання матері. Спір між позивачем та батьком дитини з приводу місця проживання дитини відсутній, оскільки останній ніколи не виявляв бажання опікуватися дитиною. У зв`язку з тим, що місце проживання дочки позивачки - ОСОБА_5 не зареєстроване, позивачка не має можливості отримати на дитину облікову картку платника податків, не має можливості укласти угоду з лікарем на її лікування, проводити дитині щеплення, та звертатися до лікаря, а також оформити дитину до школи.

21.05.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання дитини разом з нею, але отримала відмову. Відмова вмотивована відсутністю законного представника (батька дитини) та письмової згоди другого з батьків.

Отримати згоду відповідача на реєстрацію місця проживання дитини не виявляється можливим, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з позовом про надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини - ОСОБА_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 19.07.2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження.

13.08.2018 року проведено підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду 20.08.2018 року.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та вказала, що дитина фактично проживає з нею та знаходиться під її опікою та на її утриманні. Шлюб з відповідачем було розірвано за рішенням суду. Батько дитини ОСОБА_3 не підтримує відносин, а ні з нею, а ні з дитиною. Просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.

Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, про що в матеріалах справи наявні конверти повернуті установою пошти за закінченням терміну зберігання. Про причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позовну заяву не подавав.

Також відповідач повідомлявся про розгляд справи через розміщення інформації на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради подала до суду пояснення в яких вказала, що Відділ реєстрації фізичних осіб не може бути третьою особою у вказаній справі, а також зазначила, що у даному випадку вважає вірним способом правового захисту визначення мічця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. Подали заяву про розгляд справи за їх відсутності проти задоволення позову не заперечували.
Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі органу опіки та піклування до судових засідань не з`явився заяв про відкладення розгляду справи, заперечень чи пояснень не подавали.
Стаття 223 ЦПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи, а саме: Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи також у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин,не подав відзиву,позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення,суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення.

Як передбачено ст.. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Положення ст.. 13 ЦПК України передбачають, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності« посвідченої в установленому законом порядку, Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації; письмову заяву; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про прописку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи додатково подаються; документ, що посвідчує особу представника, крім випадків, коли законним представником є батьки (усиновлювачі). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до п. 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 р. № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р. за № 2109/22421, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг- до відповідного центру, окрім інших документів, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі- ордер, свідоцтва про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласника житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку. Пунктом 2.3 вказаного Порядку встановлено, що відомості про дітей до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку письмової згоди другого з батьків ( крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не надала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації /зняття з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207).

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положенням ч.4 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Так згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, ОСОБА_4 на праві особистої власності належить 37/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 . (а.с.18)

24.12.2005 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 , після одруження прізвище дружини - " ОСОБА_10 ". 08.07.2008 року вказаний шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про щлюб серїі НОМЕР_1 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно свідоцтва про шлюб 18.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 укладено шлюб, прізвище дружини ОСОБА_12 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 11).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб укладений 18.08.2018 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с.13)

Відповідно до рішення головного спеціалісту відділу РФО по Шевченківському району у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 відмовлено з підстав відсутності згоди батька ОСОБА_3

01.11.2016 року ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_14 , після одруження прізвище дружини - " ОСОБА_15 ". (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 наявна в матеріалах справи.

Згідно акту фактичного проживання складеного Головою квартального комітету № 127 від 24.05.2018 року за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживають позивачка ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_16 , син ОСОБА_17 , донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактично позивачка ОСОБА_1 позбавлена фактичної можливості виконати вимоги закону та зареєструвати місце проживання своєї доньки д- малолітньої ОСОБА_2 через відсутність згоди батька ОСОБА_3 .

Також відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в інтересах якої діє позивачка впливають на інтереси дитини, а саме на отримання дитиною облікової картки платника податків,укладення матір`ю угоди з лікарем на лікування, проведення щеплень, а також оформлення дитини до школи.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя. охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.18 вказаного закону Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти- члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 р., у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополучна, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1,2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основу відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків. Коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

При вирішенні питання про застосування підзаконного нормативного акту, який підлягає застосуванню у спірних відносинах, а саме пункт 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, необхідно зауважити також на забезпечення справедливого балансу між обмеженнями, встановленими законодавством та необхідністю дотримання прав, свобод та інтересів особи.

Інтереси дитини, як це визначено вимогами Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» повинні бути першочерговими. У даному випадку пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням положень Закону України «Про охорону дитинства» та статті 3 Конвенції «Про права дитини» з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи. Відповідно до вимог ст.ст.150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, всупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, згідно з ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносин (аналогія закону). Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєетрації/зшптя з реєстрації осіб, які не досягай 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері),то суд приходить до висновку про необхідність застосуваня у даному випадку аналогії Закону.

Так, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» 21 січня 1994 р., Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, до правовідносин, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд вважає за необхідне застосувати вказані вище норми Закону.

Оскільки батько не надає згоди на реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання, що фактично призводить до порушення ОСОБА_1 як матір`ю малолітньої дитини вимог закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а відсутність такої реєстрації безпосередньо впливає на права та свободи малолітньої ОСОБА_2 суттєво звужуючи їх, то у даному випадку, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_18 є законними, обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 261, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради(м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, 5-а) Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі органу опіки та піклування (м. Запоріжжя, пр.. Моторобудівників, 34) про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 за адресою проживання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Голубкова М.А.