Справа №464/7814/17
пр № 2-з/464/58/18
У Х В А Л А

18 грудня 2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого Мички Б.Р.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_2 на користь неповнолітньої ОСОБА_3, підписаний 26 грудня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 22 лютого 2013 року між ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, скасувати витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 22.02.2013 р., яким за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

18.12.2018 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить заборонити відповідачу ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, вчиняти дії по примусовому виселенню його з квартири АДРЕСА_2 та не чинити йому перешкоди у користуванні такою.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що така подана без додержання вимог статті 151 цього Кодексу та її слід повернути заявнику.

Так, згідно з вимогами ст. 151 ЦПК України, зокрема пунктів 6 та 7 частини 1 даної статті, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак заявником не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову, як і не наведено аргументів щодо відсутності необхідності застосування такого.

Відповідно до ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, а відтак таку слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 149, 151, 153, 258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст. 351-356 Цивільного процесуального кодексуУкраїни з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 Цивільного процесуального кодексуУкраїни.

Головуючий Б.Р. Мичка