04.07.2018 227/1931/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Тітової Т.А.

При секретарі Михайловській Т.П.

За участю представника позивача ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_3, від імені якої дії ОСОБА_1, до Добропільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3, від імені якої діє адвокат ОСОБА_1, в травні 2018 року звернулась в суд з даним позовом до відповідача про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сумісного їх проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті чоловіка 2 вересня 2017 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 1967 року і з цього часу проживали сім»єю в м. Донецьк , вели спільне господарство. Чоловік працював , мав високий заробіток , а з виходом на пенсію йому призначена була пенсія , яка значно перевищувала розмір отриманої нею пенсії. Тому пенсія чоловіка була постійним і основним джерелом засобів існування , витрачали кошти на спільне харчування , придбання речей та ліків . Після смерті чоловіка вона звернулась до відповідача з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, але рішенням відповідача № 1622 від 21 травня 2018 року їй відмовлено , оскільки відсутній документ про її перебування на утриманні померлого. Тому метою встановлення факту є звернення за оформленням пенсії у зв»язку з втратою годувальника.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 та пояснила, що в сім»ї її довірителя крім квартири, розташованої в м.Донецьк, вул.. Герцена 57-23, в якій подружжя сумісно проживали, є власний будинок в м.Донецьк, вул..Луцька,13, в якому ОСОБА_3 була лише зареєстрована. З початком бойових дій ОСОБА_4М . була взята на облік як переміщена особа в м. Ужгород у сина , там отримувала пенсію. А її чоловік був взятий на облік в м. Білицьке , вул.. Миру 4-2 у родича ОСОБА_5 і отримував пенсію в управлінні м. Добропілля. Між тим подружжя продовжували жити за своїм постійним місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, де ОСОБА_4 і помер.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав.

Як зазначено у відзиву відповідача на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, на день смерті ОСОБА_4 позивач була зареєстрована за іншою адресою як переміщена особа в м. Ужгород Закарпатської області , а її чоловік в м. Білицьке Донецької області. Вже після смерті чоловіка позивач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, і їй Добропільським об»єднаним управлінням ПФУ виплачується пенсія. До переміщення подружжя також були зареєстровані в м. Донецьк за різними адресами . Довідка про сумісне проживання , видана в м. Донецьк , не приймається в якості доказу , оскільки видана на тимчасово окупованій території.

Допитаний свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що з подружжям ОСОБА_4 вони перебувають у родинних відносинах, позивач є молодшою сестрою його покійної дружини .Після вступу до шлюбу подружжя весь час проживали в м. Донецьк , покійний ОСОБА_4 працював будівельником , тому отримав спочатку одну квартиру, потім йому надали іншу, розташовану по вул.. Герцена 57-23, де вони постійно проживали. У подружжя мається також приватний будинок в м. Донецьк. Коли почались бойові дії , то ОСОБА_4 зареєструвався як переміщена особа саме у нього в м. Білицьке , деякий час проводив тут, але основну частину часу знаходився вдома в м. Донецьк разом з дружиною, яка значилась переміщеною в м. Ужгород у сина , там отримувала пенсію, але також знаходилась в м. Донецьк з чоловіком , доглядала за будинком. Після смерті чоловіка позивач зареєструвалась як переміщена особа у нього в м. Білицьке. Також йому відомо, що покійний отримував пенсію у розмірі, що перевищує пенсію позивача, яка бажає перейти на пенсію по втраті годувальника.

Вислухавши пояснення осіб, допитав свідка ,дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено згідно свідоцтву про одруження, 1-АБ № 048074 від 26 жовтня 1967 року, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. ( а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про смерть 11-НО № 022509 від 22 лютого 2018 року, виданого Добропільським районним відділом ДРАЦС , ОСОБА_4 помер 2 вересня 2017 року в м. Донецьк. ( а.с. 8).

Як убачається із відмітки про реєстрацію ОСОБА_4 в паспороті ВА 511645, виданого 18 вересня 1996 року Калінінським РВ ДМУ УМВСУ в Донецькій області , він з 24 червня 1998 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, що також відображено у довідці від 14 червня 017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеною особи в м. Білицьке ( а.с.12).

А згідно даних про місце реєстрації ОСОБА_3 в її паспорті ВЕ 931350, виданому 14 серпня 2003 року Калінінським РВ ДМУ УМВСУ в Донецькій області, значиться м. Донецьк, вул.. Луцька ,13 з 15 червня 2001 року.

Як слідує із позовних вимог , встановлення факту спільного проживання та перебування на утримані свого чоловіка позивачу потрібно для отримання пенсії по втраті годувальника., оскільки їй відмовлено в призначенні пенсії відповідачем.

Як передбачено ст.. 315 ч. 1 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні . А згідно ч. 2 даної статті в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.. 3 ч. 2 СК сім»ю складають особи , які спільно проживають , пов»язані спільним побутом , мають взаємні права та обов»язки.

Статтею 36 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв»язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім»ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім»ї вважаються : чоловік ( дружина) , батько, мати , якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.. 26 цього Закону. До членів сім»ї , які вважаються такими , що були на утриманні померлого годувальника , відносяться особи, якщо вони були на повному утриманні померлого або одержували від померлого годувальника допомогу, котра була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунок ) пенсії відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» ,затвердженого постановою ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв»язку з втратою годувальника, подаються , зокрема довідка про склад сім»ї померлого годувальника , документи про перебування членів сім»ї ( крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сімї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Як слідує із позовної заяви , та показань допитаного свідка ОСОБА_5, подружжя ОСОБА_3 сумісно проживали з моменту реєстрації шлюбу та на момент смерті ОСОБА_4 їх місцем проживання було м.Донецьк , вул.. Герцена 57-23. , і позивач перебувала на утриманні померлого чоловіка.

Крім того, як убачається із довідки , виданої 17 травня 2018 року експлуатаційною організацією в м. Донецьк, ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_4 проживала сумісно з ним за адресою в м. Донецьк, вул.. Герцена 57-23 , про що складний акт від 17 вересня 2017 року .

Згідно ксерокопії акту ЖЕУ від 11 вересня 2017 року , складеного за участю жильців будинку по вул..Герцена 57 в м. Донецьк, ОСОБА_3 проживала на день смерті ОСОБА_4 сумісно з ним в кв. 23 цього будинку , вели спільне господарство.

Дослідивши розміри пенсій, які отримував ОСОБА_4 на день смерті згідно розпорядження Добропільського об»єднаного управління ПФУ Донецької області від 28 липня 2017 року , який становить 3458 грн., та позивач ОСОБА_3 згідно розпорядження Ужгородського об»єднаного управління ПФУ Закарпатської області - 1349 грн., суд приходить до висновку , що допомога з боку чоловіка була для позивача основним і постійним джерелом засобів до існування.

Суд враховує роз»яснення Верховного Суду України в постанові Пленуму від 31 березня 1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» п. 8, про те, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії , інших доходів не є підставою для відмови в установленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Суд вважає, що для вирішення питання за предметом звернення позивача не має значення той факт, що позивач та її померлий чоловік були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи не за однією адресою , оскільки Закон України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який визначено взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, є спеціальним законом для реалізації прав і гарантій таких осіб на пенсійне , соціальне забезпечення та інш.

Таким чином, факт сумісного проживання позивача ОСОБА_3 з покійним чоловіком ОСОБА_4 та перебування на утриманні померлого годувальника підтверджений перевіреними судом доказами . Позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 76,81 , 259 ,263-265 ЦПК України,суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3, від імені якої дії ОСОБА_1, до Добропільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 Миколаїіна ,ІНФОРМАЦІЯ_5, сумісно проживала з чоловіком ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим 2 вересня 2017 року, на момент його смерті в АДРЕСА_1 та перебувала на його утриманні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Донецької області в строк протягом 30 днів , який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 4 липня 2018 року.

Суддя Тітова Т.А.

27.06.2018