Справа № 461/183/18 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/2000/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

з участю позивача ОСОБА_3,представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення дії договору найму житла,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.01.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив визнати, що договір на здачу житлової площі у найм від 22 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 припинив свою чинність 22 вересня 2013 року.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що після смерті його дружини ОСОБА_6 він успадкував квартиру №12 на вул. Медової Печери, 7 у м. Львові. У 2008 році між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір на здачу житлової площі у найм від 22 вересня 2008 року на термін «постійно». Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року у справі №461/632/16-ц встановлено, що оскільки договір укладений на невизначений строк, відтак, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.821 ЦК України. Суд у вказаному рішенні зазначив, що договір винайму житла від 22 вересня 2008 року не припиняв своєї чинності, не є розірваним або визнаним недійсним, відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Вважає такий висновок суду помилковим, оскільки відповідно до ч.1 ст.821 ЦК України, договір найму житла був чинний 5 років, тобто з 22 вересня 2008 року до 22 вересня 2013 року, а відтак дія договору найму житла підлягає припиненню в судовому порядку.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що він в позовній заяві посилався на норму ч.3 ст. 763 ЦК України, в той час як в рішенні суду, такий не навів жодних мотивів, з яких не застосовано такі норми. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2018 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

03 вересня 2018 року від представника ОСОБА_5 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому зазначено, що договір на здачу житлової площі у найм від 22 вересня 2008 року є безтерміновим та вважається укладеним на 5 років, оскільки після спливу цього строку, а саме 22 вересня 2013 року наймодавець (позивач) не попередив наймача (відповідача) про відмову від договору, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на тих самих умовах і на такий самий строк, тобто до 22 вересня 2018 року. Вважає, оскаржуване позивачем рішення суду законним. Зазначає, що в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи, які б підтверджували висновки позивача про неправильне, неповне з»ясування судом обставин справи та відповідали наявним в матеріалах справи доказам. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2018 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір на здачу житлової площі у винайм на постійно, а саме квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір оренди житла укладений безстроково.

09 березня 2013 року ОСОБА_6 померла.

На даний час власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 215 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності.

Таким чином, до позивача ОСОБА_3, який успадкував вищевказану квартиру, перейшли права та обовязки наймодавця по договору на здачу житлової площі у винайм, оскільки такий станом на день прийняття позивачем спадщини не припиняв своєї чинності, не був розірваним або визнаним недійсним.

Вказані обставини встановлено рішенням Галицького районного суду міста Львова від 01 березня 2016 року у справі №461/632/16-ц,яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення та позбавлення права користуватися житловим приміщенням, стягнення боргу та моральної шкоди.

Крім того, зазначені обставини встановлено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 листопада 2016 року у справі №461/1561/16-ц, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. до ОСОБА_5 про визнання договору найму житла недійсним, нечинним, нікчемним, зобов'язання Галицького районного відділу ДМС України на вимогу ОСОБА_3 виписати ОСОБА_5 та ОСОБА_5 з квартири, стягнення матеріальної та моральної шкоди; рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року у справі №461/6163/16-ц, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення, позбавлення права користування житловим приміщенням; а також рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2017 року у справі №461/3151/17-ц, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про виселення наймача із квартири на час капітального ремонту.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом на підставі пояснень сторін встановлено, що відповідач ОСОБА_5 з 2008 року по даний час разом зі своєю сімєю проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, за цією адресою зареєстроване його місце проживання та місце проживання його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі оскаржуваного договору та на підставі заяви ОСОБА_6 від 04 березня 2009 року, яка не заперечила проти реєстрації сина наймача.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що договір на здачу житлової площі у найм від 22 вересня 2008 року вважається укладеним на 5 років, і оскільки після спливу цього строку, а саме 22 вересня 2013 року наймодавець (позивач) не попередив наймача (відповідача) про відмову від договору, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк, тобто до 22 вересня 2018 року. Зважаючи на те, що договір оренди житла не припиняв своєї чинності, не є розірваним або визнаним недійсним, відповідач не отримував від ОСОБА_7, до якого перейшли права та обовязки наймодавця по договору на здачу житлової площі у найм та попереднього власника квартири - ОСОБА_6 будь-якого попередження про розірвання договору, відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 821 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Як передбачено ч.1 ст.822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Відповідно до ч.2 ст.763 ЦК України, кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Згідно ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази;2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Згідно ч.1 ст.168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у випадках:

1)якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

2)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення,

3)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним використовують жиле приміщення не за призначенням,

4) якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично порушують правила соціалістичного співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку (квартирі),

5)у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Враховуючи те, що відповідачі правомірно проживають у спірній квартирі, договір найму від 22 вересня 2008 року не припинений та не розірваний сторонами у встановленому законом порядку, його дію продовжено сторонами до 22.09.2018 року, оскільки відповідач не отримав від позивача чи попереднього власника квартири ОСОБА_6 будь-якого попередження про його розірвання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення дії договору найму квартири АДРЕСА_1. .

З наведених мотивів, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини. Порушень норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про припинення договору найму житла з відповідачем з 22 вересня 2013 року, зважаючи на встановлення законодавцем максимального строку такого у ч. 1 ст. 821 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній правовій нормі відсутні спеціальні вказівки законодавця на граничність строку договору оренди житла.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв"язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2