Справа № 308/8235/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування пункту 39 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.03.2000 №53 «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовною заявою про визнання незаконним та скасування пункту 39 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.03.2000 №53 «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 31 липня 2018 року подана позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, з зазначенням недоліків, які слід усунути, для цього був встановлений термін та роз'яснені наслідки невиконання ухвали судді. А саме вказано, що: позивачем не зазначено відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, відомостей щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, позивачем не зазначено відомостей щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;окрім того подані до позовної заяви позивачем письмові докази не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України.

Окрім того до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Зокрема зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем ставиться вимога про визнання незаконним та скасування пункту 39 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.03.2000 №53 «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_1. Тобто оспорюється право власності на нерухоме майно, а тому з огляду на вказану обставину даний позов носить майновий характер. Так , з огляду на вказане та враховуючи, що на момент пред'явлення позову встановити точну вартість спірного майна а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, квартири АДРЕСА_2 неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Таким чином, суд попередньо визначає розмір судового збору в розмірі 3000,00 грн. та з врахування сплаченого судового збору в розмірі 704,80 гривень, та позовних вимог, позивачу було вказано на необхідність доплатити судовий збір у розмірі 2295,20 гривень (3000,00 - 704,80 = 2295,20 грн.).

Окрім того, в ухвалі зазначено, що позов не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини, зокрема, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про скасування пункту 39 рішення про виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.03.2000 №53 «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_1, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування; вказуючи в позовній заяві про відсутність реєстрації права власності на спірну квартиру проведено не було, при цьому жодного доказу наведеної обставини не надано (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно на час звернення до суду з позовною заявою); З позовної заяви вбачається, що позивачем пред'явлено позов фактично до трьох відповідачів, але вимоги до них об'єднано в одну. Тому, згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачу було вказано на необхідність визначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Для усунення недоліків позовної заяви судом був установлений строк, а саме три дні з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху від 31 липня 2018 року. Вказану ухвалу було надіслано позивачу на адресу зазначену нею в позовній заяві. Заяв про зміну місця проживання або місцезнаходження від позивача на адресу суду не надходило. Інших засобів зв'язку позивачем не вказано.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою судді про залишення позовної заяви без руху з відміткою « невірна адреса».

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обов'язки сторін по справі, а у ст. 44 ЦПК України вказано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 31 липня 2018 року разом із супровідним листом направлена на адресу заявника, що зазначена нею у позовній заяві.

Станом на 23 серпня 2018 року зазначені в ухвалі від 31 липня 2018 року виявлені недоліки позовної заяви усунуті не були.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обов'язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі

Вважаю за необхідне констатувати, що ухвалу про залишення справи без руху було постановлено 31 липня 2018 року, та станом на 23.08.2018 року позивачем не усунуті недоліки на які вказано в ухвалі. Позивач жодних дій щодо отримання ухвали суду не вчинив, не проявив інтересу до стану провадження за його заявою, за наявною у справі адресою не отримує процесуального документу суду. Знаходження матеріалів справи в першій інстанції порушує розумні строки розгляду справи. Судом були вжито всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка подала позовну заяву, про необхідність усунення недоліків заяви відповідно до вимог процесуального законодавства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов'язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Позивач, ОСОБА_1, не отримує рекомендовані судові повідомлення та не цікавиться рухом позовної заяви, що свідчить про втрату нею інтересу до даної справи. Інших засобів зв'язку позивачем не вказано.

Оскільки ОСОБА_1 добросовісно не здійснює свої процесуальні права і не виконує процесуальні обов'язки, станом на 23 серпня 2018 року недоліки позовної заяви не усунула, а тому з огляду на наведене вище та відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, яка передбачає, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачу його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування пункту 39 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.03.2000 №53 «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_1 - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош