Справа №623/3776/18
Провадження 2/635/2315/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Панас Н.Л.,

за участю секретаря судового засідання Крилєвської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Бабаї, вул.К.Шумілова, 133 "а", до ОСОБА_2, ІІН НОМЕР_1, останнє відоме місце мешкання: м.Харків, вул.Железнякова, 26, третя особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському району м.Харкова, юридична адреса: м.Харків, площа Захисників України, 7/8 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2007 року було стягнуто з відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, визначено мінімальний відсоток від прожиткового мінімуму при визначені сум у стягненні аліментів для дитини відповідного віку - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Враховуючи те, що визначений вищевказаним рішенням розмір аліментів для утримання неповнолітньої ОСОБА_3 на теперішній час не відповідає вимогам чинного законодавства України, крім того, заборгованість відповідача зі сплати аліментів на теперішній час складає 103221 грн. 50 коп., а він має офіційний дохід, просила змінити розмір аліментів, які були стягнуті рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2007 року, шляхом їх збільшення.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 22 серпня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не зявилась, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлена належно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки 14 липня 2018 року. Надала до канцелярії суду заяву від 08 серпня 2018 року, в якій просила розглянути справу без її участі, в звязку з її станом здоровя та виїздом за межі України.

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений належно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки 26 липня 2018 року та оголошення на веб-сайті суду.

Представник третьої особи - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському району м.Харкова у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений належно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки 18 липня 2018 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 206905, виданого 03 лютого 2003 року Бабаївською селищної радою Харківського району Харківської області /а.с.8/.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від від 08 серпня 2007 року було стягнуто з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.5/.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст.12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За нормами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач не надала доказів на підтвердження підстав, встановлених ст.192 СК України, а саме: про зміну матеріального та сімейного стану сторін по справі, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них. З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів.

Крім того, позивач не просить змінити сам розмір аліментів, а просить лише змінити мінімальну межу яка і так визначена на законодавчому рівні.

Суд зазначає, що якщо розмір аліментів, визначений судом, менше мінімального розміру, передбаченого ст.182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У випадку понесення позивачем додаткових витрат на дитину, вона у передбачених законом випадках не позбавлена права звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення понесених витрат.

Враховуючи вищевикладене та те, що доказів, які б були підставою для зміни розміру аліментів та свідчили про погіршення матеріального стану позивача, поліпшення матеріального стану відповідача, суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Бабаї, вул.К.Шумілова, 133 "а", до ОСОБА_2, ІІН НОМЕР_1, останнє відоме місце мешкання: м.Харків, вул.Железнякова, 26, третя особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському району м.Харкова, юридична адреса: м.Харків, площа Захисників України, 7/8 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 серпня 2018 року.

Суддя Н.Л.Панас