Справа № 459/3430/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/666/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 червня 2018 року складі судді Рудакова Д.І. у справі за поданням державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

встановила:

Державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М.Т. звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 459/3430/16-ц від 20.12.2017 року про стягнення моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн.

Вимоги обґрунтовувала тим, що боржник не виконав рішення суду, декларацію не подав, будь яких дій спрямованих на виконання рішення не здійснив, що суперечить ЗУ «Про виконавче провадження» та було причиною застосування стосовно нього примусових заходів виконання.

Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20 червня 2018 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 459/3430/16-ц від 20.12.2017 року про стягнення моральної шкоди у розмірі 150000 грн..

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_2, з оскаржуваною ухвалою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд не в повній мірі дослідив всі обставини справи.

Покликається на те, що обов'язок доказування покладається на державного виконавця, при цьому виконавець участі в розгляді такого не приймав, матеріали виконавчого провадження суду не надавались.

Вважає, що державний виконавець не довів факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім цього, державний виконавець до подання додав лише копію виконавчого документу, копію заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження за таким, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, при цьому належно завірені копії матеріалів виконавчого провадження державний виконавець не долучав.

В матеріалах справи відсутні докази про вжиття державним виконавцем усіх передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів примусу до боржника.

На думку апелянта, суд першої інстанції порушив встановлений порядок для вирішення питання про тимчасове обмеження боржника.

Звертає увагу на те, що на даний час є безробітним, на утриманні має малолітню дитину, однак щомісячно сплачує 500 грн. на виконання рішення суду, умислу в своїх діях щодо невиконання рішення суду немає, оскільки в межах можливостей погашає заборгованість.

Просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 червня 2018 року та постановити постанову, якою в задоволенні подання відмовити.

Начальник Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Ухвалою про призначення справи до розгляду від 19 жовтня 2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи без їх виклику.

Оскільки розгляд справи проведено без виклику учасників справи в судове засідання, за відсутності всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засдіання за допомогою звозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням необхідно розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), тому врахувавши обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження, тривале невиконання зобов'язань за виконавчим документом, суд прийшов висновку про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань зі сплаті боргу, оскільки вжиті державним виконавцем заходи, спрямовані на виконання виконавчого документу, виявилися безрезультатними, відтак суд тимчасово обмежив боржника у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Судом встановлені наступні правовідносини.

На примусовому виконанні у Червоноградському МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 55441432 щодо виконання виконавчого листа № 459/3430/16-ц від 20.12.2017 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 150000, 00 грн. (а.с. 5-6).

26.12.2017 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та про арешт всього майна боржника в межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів (а.с. 7 зворот, 8).

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 вказаного Закону право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст.441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець Кінас М.Т. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2, як боржника у праві виїзду за межі України до виконання останнім своїх зобов»язань.

В свою чергу, права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження визначені статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

У частині 5 статті 19 цього Закону вказано, що боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення , допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій , за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, своєчасно з'являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З матеріалів справи встановлено, що 09.01.2018 року боржник ОСОБА_2 подав державному виконавцю декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи (а.с. 13).

Зазначене підтверджується копією акта державного виконавця від 09.01.2018 року про заповнення боржником декларації та зобов'язання сплачувати заборгованість (а.с. 15 зворот).

В період з січня 2018 року по березень 2018 року боржник сплачував заборгованість за виконавчим документом (а.с. 39-42).

Згідно відповідей реєструючих органів м. Червонограда, боржник зареєстрований за адресою зазначеною у виконавчому документі, за боржником не зареєстровано транспортних засобів, земельних ділянок на території Червоноградської міської ради, на все майно боржника накладено арешт державного виконавця, боржник не отримує страхових, пенсійних виплат, не перебуває на обліку у центрі зайнятості, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FE №357565 від 07.04.2016 року, орган - 4601, перетинає державний кордон України (а.с. 9-13).

Колегія суддів звертає увагу, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

При цьому, при вирішенні питання про обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів необхідно пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

На переконання колегії суддів, обставини на які покликається виконавець не можуть свідчити про однозначне свідоме ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов"язань за рішенням, в розумінні ч.5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як беззаперечно встановлено судом та зазначає сам виконавець, зобов'язання за виконавчим документом № 459/3430/16-ц від 20.12.2017 року боржник ОСОБА_2 частково виконує, що в жодному разі не може свідчити про його свідоме ухилення від виконання своїх зобов'язань.

Сам по собі факт невиконання у встановлений виконавцем строк для добровільного виконання покладених на боржника зобов'язань не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зважаючи на те, що доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобов»язань виконавцем не подано, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Оскільки виконавець в порушення вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ним вчинено усіх можливих заходів до виконання судових рішень і такі рішення не виконані внаслідок ухилення боржника від виконання зобов'язань, оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 необхідновідмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 червня 2018 року скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк