Справа № 362/3680/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2666/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 33 04.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4 та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИЛА:

у липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріального збитку та моральної шкоди, завданих внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу - автомобіля марки «Opel Vectra 2.2і», державний № НОМЕР_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 липня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_3, який виїжджаючи з прилеглої території перед початком руху не переконався, що маневр буде безпечним, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю сторін, в результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ФОП ОСОБА_5 20.12.2016 року складено звіт про оцінку автомобіля «Opel Vectra 2.2і», державний № НОМЕР_1, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становить 197 370,07 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фактичного зносу - 72 595, 22 грн.

З урахуванням складеного звіту, позивач розрахував суму матеріального збитку в розмірі 124 774,85 гривень.

Крім того, вважав, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача йому завдано також моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, порушенні соціальних зв'язків, та оцінена позивачем в розмірі 70 000 гривень.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач в своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду встановленим по справі обставинам, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, та просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України, дійшовши помилкового висновку про те, що шкода, завдана позивачеві в результаті ДТП, повністю відшкодована співвласниці транспортного засобу ОСОБА_4, а тому підстави для повторного стягнення з відповідача суми заподіяної шкоди відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 не визнає доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи учасників справи, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вчинення 29 липня 2016 року близько 13 год. 00 хв. по вул. Декабристів в м. Василькові зіткнення з автомобілем марки «Opel», державний № НОМЕР_2, належний третій особі ОСОБА_4 та під керуванням позивача.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 з 30 грудня 1995 року позивач та третя особа ОСОБА_4 перебувають у шлюбі.

Таким чином, на час дорожньо-транспортної пригоди, позивач, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України № 6-183цс14 від 3.12.2014 року, правомірно володів транспортним засобом марки «Opel Vectra 2.2.і», державний номер № НОМЕР_2, та має право вимоги.

Як вбачається з матеріалів Звіту про оцінку автомобіля «Opel Vectra 2.2і», державний № НОМЕР_1 від 20.12.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становить 197 370,07 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фактичного зносу - 72 595, 22 грн.

Встановлено також, що у відповідності до матеріалів регламентної справи № 37940 Моторно-транспортного бюро, власниці транспортного засобу марки «OPEL», державний № НОМЕР_2, ОСОБА_4 у квітні 2017 року сплачено страхове відшкодування в сумі 72595,22 грн., заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2016 року з вини відповідача по зазначеній цивільній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що завдана позивачеві в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідачем шкода, відшкодована безпосередньо співвласниці транспортного засобу - третій особі ОСОБА_4, а тому, підстави для повторного стягнення з відповідача суми заподіяної шкоди відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ОСОБА_7 визначив розмір завданої йому матеріальної шкоди в сумі 124 774,85 грн., виходячи з наступного розрахунку: 197 370,07 грн. (вартість матеріального збитку) - 72595,22 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вже відшкодованого МТСБУ) = 124 774,85 грн. (величина втрати товарної вартості автомобіля).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача та проведеного ним розрахунку, не взяв до уваги, що на момент розгляду справи у суді автомобіль позивача відремонтовано, вартість відновлювального ремонту склала 207 595 грн. 61 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 110-116).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана не правомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «Opel Vectra 2.2і», державний № НОМЕР_1 від 20.12.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становить 197 370,07 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фактичного зносу - 72 595, 22 грн. (а.с. 5-11)

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 за власний кошт відремонтовав свій автомобіль, а вартість відновлювального ремонту становить 207 595 грн. 61 коп.

Згідно з положеннями ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, позивач зазнав збитків, оскільки внаслідок завдання шкоди автомобілю здійснив витрати для відновлення майна, а суми відшкодованої МТСБУ не достатньо для покриття даних витрат.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року

№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада

2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

У пункті 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) також виключав виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про обгрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

При цьому, оскільки колегія суддів позбавлена можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди, виходить не з фактичної вартості ремонту в сумі 207 595 грн. 61 коп., а з розміру, визначеного позивачем з формулою: 197 370,07 грн. (вартість матеріального збитку) - 72595,22 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вже відшкодованого МТСБУ) = 124 774,85 грн. (величина втрати товарної вартості автомобіля).

З огляду на обґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування матеріального збитку, та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих наявність втрат немайнового характеру, як він зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, пов'язаних із завданням шкоди майну, а тому, враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Також, слід зазначити, що у зв'язку частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в частині вимог матеріального характеру в сумі 1248 грн. + 1872 грн. (судовий збір за подання апеляційної скарги), а всього: 3120 гривень.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2018 року у даній справі - скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення матеріального збитку.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 124 774 (сто двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят чотири) гривні 85 копійок завданих збитків в результаті пошкодження автомобіля НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 3120 (три тисячі сто двадцять) гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 09.07.2018 року.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: 02232, АДРЕСА_1,

відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання: АДРЕСА_2, ІНПП НОМЕР_4

Головуючий

Судді: