АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1024/18Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/785/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №596/1024/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження, ухвалену суддею Лисюк І.О., повний текст якої складений 27 червня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення загальних зборів, змін до статуту та договору купівлі-продажу (чи дарування), зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення загальних зборів, зміни до статуту та договір купівлі-продажу (чи дарування) від лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відчуження будівель та споруд комбікормового заводу площею 7345,6 кв.м, що знаходиться по вул. Незалежності, 1 в м. Хоростків Гусятинського району Тернопільської області. Просить зобов'язати ОСОБА_2 внести зміни до установчих документів АП Нива (21145240), збільшивши частку ОСОБА_1 в статутному капіталі АП Нива на 30% за рахунок частки ОСОБА_2, внаслідок чого визнати ОСОБА_1 співвласником АП Нива з часткою 60% від статутного капіталу АП Нива, а ОСОБА_2 - з часткою 40%, та внести дані зміни до державного реєстру. Зобов'язати державного реєстратора при Гусятинській райадміністрації скасувати зміни в державному реєстрі співвласників АП Нива від 16 лютого 2018 року.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення загальних зборів, змін до статуту та договору купівлі-продажу (чи дарування), зобов'язання вчинення певних дій.

Роз'яснено позивачу ОСОБА_1, що розгляд заявлених вимог віднесений до юрисдикції господарського суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року та зобов'язати Гусятинський районний суд Тернопільської області вирішити питання по суті, зазначивши, що 22 травня 2018 року він звернувся з даним позовом до господарського суду Тернопільської області. Ухвалою судді господарського суду Тернопільської області від 30 травня 2018 року було відмовлено у відкритті провадження у справі, тому 21 червня 2018 року останній звернувся із даною позовною заявою в Гусятинський районний суд Тернопільської області, оскільки вважає, що вказаний спір відноситься до компетенція судів загальної юрисдикції.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_4 не з'явилися, однак від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності і просив задовольнити його апеляційну скаргу, від представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4, також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності і в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи характер спірних відносин, визначена ст.19 ЦПК України компетенція судів загальної юрисдикції на ці правовідносини не поширюється, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред'явлення позову, в тому числі до фізичної особи, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, не змінює правову природу юридичного спору та в даному випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується і вважає його таким, що не відповідає обставинам справи.

Відповідно до частини 4 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого права та інтересу передбачено Конституцією України.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, повязані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Не підлягає розширеному тлумаченню пункт 3 частини першої статті 20 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув. Зокрема, спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам.

Із системного аналізу положень ст.ст. 88, 143 ЦК України, ст.ст. 88, 167 ГК України, ст.10 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII Про господарські товариства (далі - Закон № 1576-XII) вбачається, що корпоративні права учасників господарського товариства визначаються законом і статутними (установчими) документами. Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб'єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових).

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають із корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у частині першій статті 167 ГК України, де корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним у пункті 4 частини першої статті 12 ГПК України справам, що виникають із корпоративних відносин, то відповідно до статті 1 ГПК України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-381цс17 від 05 квітня 2017 року.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: витягу з державного реєстру юридичних осіб, що засновниками аграрного підприємства Нива є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 18-19).

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 30 травня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 (вул. Олеся, 25В/48, м. Львів, 79017) у прийнятті позовної заяви №б/н (вх.№216) від 22 травня 2018 року, оскільки ОСОБА_2 не є учасником Аграрного підприємства Нива. Крім цього, і те, що предметом даного спору є вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу чи дарування майна АП Нива, а саме будівель та споруд комбікормового заводу, укладеного між фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що не відноситься до корпоративного спору (а.с. 40-42).

Враховуючи те, що позивач та відповідач у даній справі за спірними правовідносинами є фізичними особами, між сторонами відсутній корпоративний спір, відповідач не є учасником Аграрного підприємства Нива, тому даний спір слід розглядати у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив право позивача на доступ до правосуддя, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому слід ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 35, 259, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 серпня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи