САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/936/18
Провадження №2/726/253/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.07.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі - Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 29.05.1993 року між сторонами було укладено шлюб.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Сторони не підтримують сімейні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету та господарства.

Позивач переконана, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам.

Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання дитини разом із матір'ю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, шлюб просила розірвати.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. ст.280-283 ЦПК України.

Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 29.05.1993 року міськвідділом ЗАГС, актовий запис № 710.

Встановлено також, що в період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.06.2009 року.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сім'ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Що стосується визначення місця проживання дитини, варто зауважити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Розглядаючи позовні вимоги про визначення місця проживання дитини суд керується положеннями ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Стаття 11 ЦПК України передбачає принцип диспозитивності судового процесу, а саме те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі органу опіки та піклування (участь якого є обов'язковою при розгляді даної категорії справ) з метою надання останнім висновку щодо розв'язання спору, без якого задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини задоволено бути не може.

Окрім того, встановити наявність спору про місце проживання спільної дитини відповідно до ст. 161 СК України, не виявляється можливим, оскільки відповідач в судове засідання не з'явився. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини.

Керуючись ст. 16 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 24, 19,110, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 49, 280-285, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 29.05.1993 року міськвідділом ЗАГС, актовий запис № 710- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев