Справа № 196/814/18
№ провадження 2/196/333/2018
03 липня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
при секретарі - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що 15 листопада 2011 року помер її чоловік ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №422196, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 16.11.2011 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт.Царичанка вул.Сквозна, 3 Царичанського району Дніпропетровської області, який належав померлому спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.07.1987 року.
За життя ОСОБА_3 заповіту не складав.
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями за законом першої черги є вона та її дочка ОСОБА_2, відповідач в даній справі.
Так як вона постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, де проживає і по цей час, то відповідно до положень ст.1268 ЦК України вважає себе такою, що прийняла спадщину.
18 квітня 2018 року вона звернулася до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за номером 3, що розташований в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області по вулиця Сквозна, яке залишилось після померлого 15 листопада 2011 року її чоловіка.
За результатами розгляду її заяви та наданих документів, нотаріус постановою від 20 квітня 2018 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно з підстав відсутності підпису посадової особи та печатки органу на свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого 22 липня 1987 року виконавчим комітетом Царичанської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області та з підстави наявності крім неї спадкоємця, який прийняв спадщину.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216-1218, 1220-1222, 1261, 1268, 1274 ЦК України, прохає суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в підготовче засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги заявлені позивачем підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачами, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
15 листопада 2011 року помер чоловік позивача та батько відповідача ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №422196, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 16.11.2011 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з дружиною та дочкою (позивачем та відповідачем в даній справі) за адресою смт.Царичанка вул.Сквозна, 3 Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.18).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт.Царичанка вул.Сквозна, 3 Царичанського району Дніпропетровської області, який належав померлому спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.07.1987 року (а.с.12).
За життя ОСОБА_3 заповіту не складав.
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідач.
Позивач 18 квітня 2018 року звернулася до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, проте нотаріус постановою від 20 квітня 2018 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно з підстав відсутності підпису посадової особи та печатки органу на Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого 22 липня 1987 року виконавчим комітетом Царичанської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області та з підстави наявності крім позивача спадкоємця, який прийняв спадщину (а.с.17).
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_5 Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Сквозна, 3 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 15 листопада 2011 року, та якому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22 липня 1987 року.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ