Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 428/4629/18
Провадження № 22ц/782/539/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Коротенка Є.В.,

суддів: Стахової Н.В., Яреська А.В.,

участники справи:

заявник - ОСОБА_2,

зацікавлена особа Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

розглянувши у приміщенні Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2018 року (постановлену у складі судді Юзефовича І.О.) про повернення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначила, що вона є спадкоємцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 27.01.2018 року в м. Лотикове Слов'яносербського району Луганської області, де органи влади України тимчасово не виконують свої повноваження.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.05.2018 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі ст.185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на неї, вважає її незаконною та необґрунтованою, просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову - про відкриття провадження у вказаній цивільній справі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, приймаючи до уваги положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. (а.с.2-3).

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 травня 2018 року вказана заява ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України була залишена без руху та надано заявникові строк (протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали) для усунення вказаних ухвалою суду недоліків. При цьому суд зазначив, що, з огляду на приписи ч.1 ст.317 ЦПК України, заявникові необхідно надати докази на підтвердження факту споріднення з померлою особою або представництва родичів померлого (а.с.19).

На виконання ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 травня 2018 року заявником у встановлений судом строк було надано до місцевого суду заяву, у якій ОСОБА_2 послалася на наявність заповіту померлого, у відповідності до якого вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 (а.с.22).

Але ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с.23).

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Так, абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України дійсно встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Разом із тим, частиною 1 статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Також право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом закріплено і у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Глава 6 ЦПК України відносить розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, саме до окремого провадження.

Тобто, із системного аналізу вказаних норм права чітко вбачається, що право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, має особа, для якої підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів має значення з метою охорони її прав, свобод та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлено, що ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3, є особою, для якої встановлення факту смерті останнього має значення для створення умов здійснення нею певних майнових прав прийняття спадщини.

Однак ОСОБА_2 не є родичем померлого ОСОБА_3, а тому прийняття судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення заяви до уваги виключно положень абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України (без взаємозв'язку з іншими нормами права) унеможливлює реалізацію заявником своїх майнових прав, що є порушенням її конституційних прав.

Крім того, колегія суддів зауважує, що ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повернення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, а згідно із п.4.ч.1 ст.379 ЦПК України - порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права призвели до постановлення помилкової ухвали, а тому ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.05.2018 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий Є.В. Коротенко

Судді: Н.В. Стахова

ОСОБА_4