Справа № 729/487/17 Провадження № 22-ц/795/818/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Губар В. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,

із секретарем судового засідання Шапко В.М.

Заявник ОСОБА_2

Заінтересовані особи ОСОБА_3, Бобровицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Чернігівської області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

місце ухвалення судового рішення м. Бобровиця Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення 27 квітня 2018 року

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив:

зупинити виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей у відповідності до виконавчого листа від 24.01.2018 року, виданого Бобровицьким районним судом Чернігівської області;

відстрочити на один рік виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07.12.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у відповідності до виконавчого листа №729/487/17 2/729/300/17 від 24.01.2018 виданого Бобровицьким районним судом Чернігівської області та стягувати щомісяця з ОСОБА_2 1245,49 грн. існуючої заборгованості по аліментам.

В обґрунтування заяви посилався на ч. 1 ст. 435 ЦПК України, а також на те, що ОСОБА_2 працює на посаді енергетика в ТОВ «Центр гідроізоляції покрівлі» та отримує заробітну плату лише 3099,25 грн. на місяць. Зазначає, що розмір стягнень щомісячних поточних аліментів складає 1800 грн., а загальна сума заборгованості складає 16745,94 грн.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду у справі відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на підставі виконавчого листа від 24.01.2018 року, виданого Бобровицьким районним судом Чернігівської області.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції неповно досліджено довідку ТОВ «Центр гідроізоляції покрівлі» про доходи ОСОБА_2 з січня 2017 року по лютий 2018 року, з якої убачається, що ОСОБА_2 працює на посаді енергетика та отримує заробітну плату в сумі 3099 грн. 25 коп.

Апелянт зазначає, що інші доходи у ОСОБА_2 відсутні, він утримує та забезпечує своїх малолітніх дітей, що було досліджено у судовому засіданні Бобровицького районного суду Чернігівської області, рішенням якого від 02 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений строк учасниками судового розгляду не подавались.

ОСОБА_2 та Бобровицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Чернігівської області в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи належним чином сповіщені, що документально підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. За правилами ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи, а відтак апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутність ОСОБА_2, але за участі його представника адвоката ОСОБА_6 та у відсутність Бобровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Чернігівської області.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Перевіряючи аргументи скарги апеляційним судом встановлено наступне.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей відмовлено

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року рішення Бобровицького районного суду Чернігівської від 02 серпня 2017 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.05.2017 року, а з 08.07.2017 року не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначене рішення апеляційного суду набрало законної сили і в касаційному порядку сторонами не оскаржувалось та є преюдиціальним при вирішенні цього спору.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із положень статті 435 ЦПК України та своє рішення мотивував тим, що виключних обставин, які унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду та які б могли бути підставою для відстрочки виконання рішення суду, не встановлено, а довідка про дохід ОСОБА_2 не є достатнім та переконливим доказом для відстрочення виконання рішення суду.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними, обґрунтованими, та такими, що ґрунтуються на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Звертаюись до суду із заявою від 28 квітня 2018 року представника семенюка В.М. ОСОБА_4 посилався на положення ст. 435 ЦПК України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали постанови.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що в заяві від 28 березня 2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 одночасно просить зупинити виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року та відстрочити на 1 рік виконання зазначеного рішення апеляційного суду, а в апеляційній скарзі апелянт просить розстрочити виконання рішення апеляційного суду.

Проте, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що зупинення виконання рішення та відстрочення виконання рішення суду є взаємовиключними за своєю правовою природою, оскільки положеннями ст. 435 ЦПК України врегульовано порядок і підстави відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання, а положеннями ст. 436 ЦПК України передбачені підстави для зупинення виконання рішення суду.

Тобто зазначені положення містять різні правові підстави, які одночасно застосовуватись не можуть.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня будь-яка письмова заява ОСОБА_2 щодо уточнення або зміни його вимог, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої 28 березня 2018 року заяви.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що ані ОСОБА_2, ані його представником ОСОБА_4 не надано суду першої інстанції та не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів щодо обставин, за яких можливе було б розстрочити або відстрочити стягнення із ОСОБА_2 заборгованості по аліментам, яка виникла у звязку з невиконанням боржником рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дітей.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від від 02 серпня 2017 року є юридично неспроможним, оскільки це судове рішення втратило свій правовий статус як таке, що скасовано рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року і по суті спору судом апеляційної інстанції ухвалено нове рішення та стягнуто з відповідача аліменти на утримання його двох малолітніх дітей (а.с.151-154).

При вирішенні цієї справи, апеляційний суд приймає до уваги, що за змістом ст.18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.91., у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини і держави-учасниці зобов»язані забезпечити такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_2 відповідальний за належний фізичний і духовний розвиток власних дітей, який є неможливим без гідного матеріального забезпечення їх, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Миколайоваича залишити без задоволення.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови складений 05 липня 2018 року