РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 569/13098/17

Провадження № 22-ц/4815/298/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Комунальний заклад „Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради,

за участю: позивачки, представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального закладу „Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Смолій Л.Д. від 27 серпня 2018 року, ухваленого в 16 год. 05 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення - 6 вересня 2018 року, та додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Смолій Л.Д. від 28 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до КЗ „Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що з 7.11.2005 року вона працювала в КЗ „Рівненська обласна дитяча лікарня" на посаді лікаря-офтальмолога Офтальмологічного центру. Наказом №173-к від 2.08.2017 року її звільнено в зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України з посади лікаря-офтальмолога дитячого пункту травми ока та кабінету охорони зору Офтальмологічного центру.

Підставами для звільнення стали: акт відсутності на робочому місці від 1.08.2017 року, Протокол засідання профспілкового комітету №9 від 31.07.2017 року, скарга ОСОБА_5 від 25.07.2017 року, накази головного лікаря КЗ „РОДЛ" „Про застосування дисциплінарного стягнення" від 16.02.2017 року № 17-з, від 20.03.2017 року № 25-з, та від 10.04.2017 року № 47-з.

Вказує, що дисциплінарні стягнення у вигляді догани застосовані до неї без достатніх на те правових підстав, про їх існування їй було невідомо, пояснення по фактах, які стали підставою для накладення дисциплінарних стягнень їй надавати не пропонували.

Вважає наказ головного лікаря КЗ „Рівненська обласна дитяча лікарня" №173-к від 2.08.2017 року про її звільнення незаконним, оскільки він прийнятий за сукупністю дисциплінарних стягнень та взагалі не містить обґрунтувань причин звільнення.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд поновити строк на оскарження наказів „Про застосування дисциплінарного стягнення" від 16.02.2017 року №17-з, від 20.03.2017 року №25-з, від 10.04.2017 року №47-з, визнати їх протиправними та скасувати, визнати протиправним та скасувати наказ „Про звільнення лікаря-офтальмолога дитячого ОСОБА_4" від 2.08.2017 року №173-к, поновити її на посаді лікаря-офтальмолога дитячого пункту травми ока офтальмологічного центру КЗ „Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради з 2.08.2017 року та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 73 897 грн. 20 коп.

Рішенням Рівненського міського суду від 27 серпня 2018 року поновлено строк на оскарження наказів «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 16.02.2017 року № 17-з, від 20.03.2017 року № 25-з, від 10.04.2017 року № 47-з відносно ОСОБА_4

Визнано незаконними та скасовано накази «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 16.02.2017 року № 17-з, від 20.03.2017 року № 25-з, від 10.04.2017 року № 47-з про оголошення доган ОСОБА_4 та наказ про звільнення лікаря-офтальмолога дитячого ОСОБА_4 від 02 серпня 2017 року №173-к.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді лікаря-офтальмолога дитячого пункту травми ока офтальмологічного центру Комунального закладу «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради.

Стягнуто з Комунального закладу «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради на користь ОСОБА_4 73897 грн. 20 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1280 грн. судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника ОСОБА_4 та виплати їй заробітної плати за один місяць.

Додатковим рішенням цього ж суду від 28.08.2018року поновлено ОСОБА_4 на посаді лікаря-офтальмолога дитячого кабінету охорони зору офтальмологічного центру Комунального закладу «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради.

Рішення мотивовано тим, що у наказах «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 16.02.2017 року № 17-з, від 20.03.2017 року № 25-з, від 10.04.2017 року № 47-з про оголошення доган ОСОБА_4 не вказано, за які саме проступки притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, з оскаржуваними наказами її не було ознайомлено під розписку як того вимагає ст.149 КЗпП України та не було доведено до відома працівника в 3-денний термін з дня прийняття наказу.

Також, суд дійшов висновку, що оскільки зазначеними наказами ОСОБА_4 уже оголошено догани за порушення трудової дисципліни, ці ж порушення уже не можуть бути підставою для її звільнення.

У поданій апеляційній скарзі КЗ „Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради вказує, що рішення Рівненського міського суду від 27 серпня 2018 року та додаткове рішення від 28 серпня 2018 року ухвалені з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в конфліктній ситуації, яка виникла між лікарем-офтальмологом дитячим ОСОБА_4 та матір'ю пацієнта гр. ОСОБА_6, позивач своїми діями порушила посадову інструкцію, а саме п. 3.8 та п. 3.23 Розділу 3, які стосуються саме етико-деонтологічних аспектів, та п. 3.13 Розділу 3, який стосується правильного ведення медичних карт стаціонарних хворих, а саме в частині ознайомлення законних представників пацієнтів, які перебувають по догляду за хворими в доступній формі з методами та тактикою лікування, а також з можливими ускладненнями, які можуть виникнути при лікуванні.

Представником відповідача в судовому засіданні та особами, допитаними в якості свідків, надано покази та неодноразово зазначено, що в закладі наказом головного лікаря від 1.07.2015 року № 120-3 затверджено Кодекс корпоративної культури для лікарів, медичних та молодших медичних сестер комунального закладу «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради, яким встановлено правила щодо робочих процесів, міжособистісних стосунків у колективі та взаємодії з пацієнтами, правила ділового спілкування, а також принципи етики та деонтології та інше.

Працівниками Офтальмологічного центру КЗ «РОДЛ», які зверталися з колективним зверненням, та, які були викликані в суд в якості свідків по клопотанню відповідача, надані відповідні покази, які підтверджують неодноразові порушення лікарем-офтальмологом дитячим ОСОБА_4 етико-деонтологічних принципів по відношенню лікар - безпосередній керівник, лікар - медичний персонал, лікар - пацієнт, проте судом не надано оцінки відповідним доказам.

Вважає безпідставними твердження суду в оскаржуваному рішенні про те, що при прийнятті наказу головного лікаря від 20.03.2017 року № 25-з не зафіксовано будь-яких фактів порушення трудової дисципліни або вчинення дисциплінарного проступку, а також, що роботодавцем не ознайомлено працівника під розписку з наказом про застосування дисциплінарного стягнення в 3-дений термін, так як у вказаному наказі зазначено, що лікарем-офтальмологом дитячим ОСОБА_4 порушено саме п.3.8. п.3.23 Розділу 3 Посадової інструкції та до матеріалів справи долучено акт від 16.02.2017 року, який свідчить про те, що ОСОБА_4 ознайомилась з наказом про дисциплінарне стягнення та відмовилась робити запис про ознайомлення з ним.

Звертає увагу, що підставами для винесення наказу головного лікаря від 10.04.2017 року № 47-з стала відсутність лікаря-офтальмолога дитячого ОСОБА_4 на робочому місці під час консультативного прийому в кабінеті охорони зору, що засвідчують складені акти. Своїм дисциплінарним проступком ОСОБА_4 порушила п. 4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку та п. 6.1. Правил, де зазначено, що працівник несе відповідальність за порушення трудової, технологічної та виробничої дисципліни, у тому числі за прогул (відсутність на роботі більше 3 годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Доводить, що в акті від 30.03.2017 року було зазначено про відсутність ОСОБА_4 без поважних причин на робочому місці в кабінеті охорони зору Офтальмологічного центру під час консультативного прийому з 13 год. 20 хв. до кінця робочого дня так, як прийом триває з 12 год. 20 хв. до 15 год. 38 хв. Однак, близько 17 год. лікар з'явилася в стаціонарне відділення Офтальмологічного центру на чергування в пункті травми ока Офтальмологічного центру відповідно тоді й зафіксовано факт її відмови надавати письмові пояснення, щодо відсутності на робочому місці та ознайомлюватись з відповідними складеними актами.

Судом помилково зазначено, що свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що не фіксував факт відсутності на робочому місці ОСОБА_4 хоча його підпис на акті від 30.03.2017 року присутній, так як у зазначеному акті підпис ОСОБА_8 відсутній та останній не брав участі у фіксуванні факту відсутності позивача на роботі, а фіксував лише її відмову в ознайомлені з актом відсутності на робочому місці та наданні письмових пояснень, а також з актом про відмову ознайомлюватись з вищезазначеним актом.

Висновок суду про те, що акти, які стали підставою для прийняття наказу від 10.04.2017 року № 47-з не пройшли реєстрації в канцелярії (службі діловодства) відповідача, а тому не можуть вважатися офіційними, є безпідставним, оскільки наказом головного лікаря КЗ «РОДЛ» від 20.01.2015 року затверджено Інструкцію з діловодства в КЗ «РОДЛ», якою не передбачено реєстрації внутрішніх актів з кадрового складу.

Вказує, що 1.08.2017 року ОСОБА_4, яка, не приступивши до посадових обов'язків в кабінеті охорони зору Офтальмологічного центу, самовільно без погодження з безпосередніми керівниками залишила робоче місце та заяву в реєстратурі консультативної поліклініки про надання відпустки без збереження заробітної плати терміном на 1 календарний день. Однак, для одержання відповідної відпустки одного бажання працівника недостатньо, тому позивач повинна була подати відповідну заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати до відділу кадрів, а також поголити її з безпосередніми керівниками з метою забезпечення робочого процесу, а саме консультативного прийому в кабінеті охорони зору іншим лікарем-офтальмологом дитячим.

Наголошує, що підставою для видачі наказу головного лікаря від 2.08.2017 року №173-к «Про звільнення лікаря-офтальмолога дитячого ОСОБА_4.» за п. 3 ст. 40 КЗпП України став акт від 1.08.2017 року про відсутність на робочому місці та скарга ОСОБА_5 від 25.07.2017 року, а попередні накази про дисциплінарні стягнення зазначенні для того щоб показати, в чому полягає систематичність порушень трудової дисципліни ОСОБА_4

Крім того, при розрахунку судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, здійснено арифметичну помилку, а саме помилково зазначено кількість робочих днів за період з 2.08.2017 по 27.08.2018 року, що призвело до неправильного обрахунку суми середнього заробітку.

Також, судом не вирішено питання про утримання з загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу коштів, які ОСОБА_4 отримала за місцем нової роботи та допомоги по безробіттю.

Просить рішення Рівненського міського суду від 27 серпня 2018 року та додаткове рішення цього ж суду від 28 серпня 2018 року скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_9 вважає вказані рішення та додаткове рішення суду законними, обґрунтованими та прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що жодних наказів про накладення на ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень у вигляді доган, зокрема, №17-з від 16.02.2017 року, №25-3 від 20.03.2017 року, №47-з від 10.04.2017 року, відповідачем не вручалося та не ознайомлювалося під розписку, також від позивачки ніхто не вимагав надання будь-яких пояснень з приводу дисциплінарних стягнень.

Крім цього, позивачці не вручалася і копія наказу №173-к від 02.08.2017 року «Про звільнення лікаря-офтальмолога дитячого ОСОБА_4.», що підтверджується листом відповідача за підписом головного лікаря від 3.08.2017 року №901/01-09/17, згідно якого позивачку було повідомлено поштою про звільнення та запропоновано отримати трудову книжку у відділі кадрів.

З тексту службової записки завідувача Офтальмологічного центру ОСОБА_10 від 16.02.2017 року, яка стала підставою для винесення наказу №17-з від 16.02.2017 року, вбачається, що пацієнтка ОСОБА_6 звернулася зі скаргою на ніби то неналежне надання медичної допомоги її дитині лікарем ОСОБА_4 Однак, ОСОБА_10 свідком можливого неналежного надання медичної допомоги з боку ОСОБА_4 не був, а ОСОБА_6 для підтвердження вказаних фактів в якості свідка в цивільній справі не залучалася.

Також, представником відповідача не було надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_4 порушила будь-які принципи медичної етики та деонтології в своїй роботі, а також будь-які документи відповідача, в яких були б закріплені принципи медичної етики та деонтології або конкретизовано, які саме принципи були порушені ОСОБА_4 при виконанні своїх посадових обов'язків.

В акті про відсутність на роботі ОСОБА_4 від 30.03.2017 року працівниками закладу було встановлено, що ОСОБА_4 ніби то була відсутня на роботі 30.03.2017 року з 13 год. 20 хв. до кінця робочого дня, проте вказаний факт не підтверджений жодними доказами. В акті вказано, що за даними реєстратури на прийом до лікаря було видано 10 талонів, однак докази видачі таких талонів в матеріалах справи відсутні.

Звертає увагу, що оскільки звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України є дисциплінарним звільненням, то прийняття наказу про звільнення працівника можливе лише за умови вчинення працівником наступного дисциплінарного проступку або порушення трудової дисципліни, а не за сукупністю попередніх дисциплінарних стягнень.

Однак, як показали суду свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (працівники відділу кадрів відповідача), що саме за сукупністю доган, а не за наступне порушення трудової дисципліни після попередніх дисциплінарних стягнень було звільнено ОСОБА_4

Так, як ОСОБА_4 не вчиняла жодних дисциплінарних проступків та не порушувала трудової дисципліни, а, враховуючи погодження профкому на звільнення від 31.07.2017 року, не могла вчинити жодних порушень трудової дисципліни, то наказ №173-к від 2.08.2017 року «Про звільнення лікаря-офтальмолога дитячого ОСОБА_4.» правомірно визнано судом незаконним та скасовано.

Також, зазначає, що оскільки згідно з довідкою про середню заробітну плату, яка була видана відповідачем, середньоденний заробіток ОСОБА_4 становить 189 грн. 48 коп., то враховуючи кількість днів вимушеного прогулу, яка становить 390 днів, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу ОСОБА_4 з 2.08.2017 року по 27.08.2018 року складає 73 897 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до положень ст. 235 КЗПП України виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено жодних підстав для зменшення його розміру за певних обставин, а тому саме сума 73897 грн. 20 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 7.11.2005 року ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, з 4.06.2012 року - переведена на 0,5 посади лікаря-офтальмолога дитячого кабінету охорони зору та на 0,5 посади ургентного лікаря офтальмолога дитячого пункту травми ока.

1.03.2016 року назву посади позивача змінено на „лікар офтальмолог дитячий пункту травми ока".

Наказом №173-к від 2.08. 2017 року ОСОБА_4 лікаря -офтальмолога дитячого пункту травми ока та кабінету охорони зору Офтальмологічного центру звільнено 2.08.2017 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку (т.1 а.с. 117).

Підставою для звільнення став акт відсутності на робочому місці від 1.08.2017 року, протокол засідання профспілкового комітету від № 9 від 31.07.2017 року, скарга ОСОБА_5, наказ головного лікаря КЗ «РОДЛ» від 16.02.2017 року № 17-з «Про застосування дисциплінарного стягнення», наказ головного лікаря КЗ «РОДЛ» від 20.03.2017 року № 25-з «Про застосування дисциплінарного стягнення», наказ головного лікаря КЗ «РОДЛ» від 10.04.2017 року № 47-з «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Як правильно встановлено судом першої інстанції, та це підтверджено позивачкою у апеляційному суді, ОСОБА_4 не є членом профспілкового комітету Рівненська обласна лікарня, а тому згода останнього на її звільнення, відповідно до ч.1 ст.43-1 КЗпП України не потрібна. Докази того, що позивачка є членом такої організації в матеріалах справи відсутні.

Згідно з актом від 1.08.2017 року зафіксований факт того, що 1.08.2017 року о 12 год. 40 хв. ОСОБА_4, не приступивши до виконання посадових обов'язків, самовільно, без погодження з безпосередніми керівниками залишила робоче місце та заяву в реєстратурі консультативної поліклініки про надання відпустки без збереження заробітної плати терміном на 1 календарний день. Консультативний прийом хворих проводив лікар ОСОБА_10 (т.1 а.с.116).

ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях не заперечує, що 1.08.2017 року вона була відсутня на робочому місці на підставі заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати, яку лишила в реєстратурі. (а.с.24-25 т.2)

2.08.2017 року працівниками відповідача складено акт №1 про те, що ОСОБА_4 ознайомилась з наказом №173-к від 2.08. 2017 року "Про звільнення лікаря -офтальмолога дитячого ОСОБА_4.", зазначила, що не погоджується з рішенням головного лікаря та відмовилась робити запис про ознайомлення в даному наказі (т.1 а.с.118).

Із відповіді КЗ «РОДЛ» від 9.11.2017року №1241/01-09/17 вбачається, що згідно табеля обліку використання робочого часу консультативної поліклініки та табеля обліку робочого часу Офтальмологічного центру ОСОБА_4 1.08.2017року відпрацьованих годин не мала, відповідно оплата не проводилася.(а.с.137-138 т.1)

Вказані обставини ОСОБА_4 та її представником належними доказами не спростовані.

У відповідності до ст.84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов'язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Однак, ОСОБА_4 не наведено обставин, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", які б давали їй право на надання відпустки без збереження заробітної плати в обов'язковому порядку.

В даному випадку для отримання 1.08.2017 року відпустки без збереження заробітної плати терміном на 1 календарний день позивачу була необхідна згода роботодавця у вигляді відповідного наказу.

Такий наказ роботодавцем не видавався.

За наведеного, 1.08.2017 року була відсутньою на робочому місці без поважних причин, що свідчить про вчинення нею дисциплінарного проступку.

Встановлено, що до видачі наказу про звільнення від 2.08. 2017 року, позивачка тричі притягувалася по дисциплінарної відповідальності та піддавалась дисциплінарним стягненням у вигляді доган, зокрема наказом головного лікаря КЗ «РОДЛ» від 16.02.2017 року № 17-з «Про застосування дисциплінарного стягнення», наказом головного лікаря КЗ «РОДЛ» від 20.03.2017 року № 25-з «Про застосування дисциплінарного стягнення» та наказом головного лікаря КЗ «РОДЛ» від 10.04.2017 року № 47-з «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Так, наказом №17-з від 16.02.2017 року за неналежне виконання пункту 3.8, 3.13, 3.25 Посадової інструкції лікаря-офтальмолога дитячого офтальмологічного центру позивачу ОСОБА_4 оголошено догану на підставі службової записки завідувача структурного підрозділу, лікаря-офтальмолога дитячого ОСОБА_10 від 16.02.2017 року, акту про відмову надавати пояснення від 16.02.2017 року (т.1 а.с.92).

Підставою для його видачі стала службова записка від 15.02.2017 року завідувача структурного підрозділу офтальмологічний центр ОСОБА_10, відповідно до якої 15 лютого 2017 року до нього звернулась мама ОСОБА_13, яка скаржилась на неправильне, на її думку, призначення лікування її дитині та грубе ставлення лікаря ОСОБА_4, що спровокувало тяжкий морально-психологічний стан та негативізм у поведінці дівчинки. Просив відреагувати на недотримання ОСОБА_4 субординації, порушення правил етики та деонтології (т.1 а.с.89).

Наказом від 20.03.2017 року № 25-з „Про застосування дисциплінарного стягнення" за неналежне виконання пункту 3.8, 3.23 Розділу 3 Посадової інструкції лікаря-офтальмолога дитячого офтальмологічного центру ОСОБА_4 оголошено догану (т.1 а.с.101).

Підставами його винесення стали: колективне звернення працівників офтальмологічного центру до головного лікаря КЗ «РОДЛ» ОСОБА_14, голови первинної профспілкової організації КЗ «РОДЛ» ОСОБА_15, голови комісії з трудових спорів ОСОБА_16, протокол засідання профспілкового комітету №2 від 2.03.2017 року, протокол засідання комісії з трудових спорів №1 від 2.03.2017 року, акт про відмову надати письмові пояснення від 2.03.2017 року, акт про відмову підписати акт про відмову у наданні письмових пояснень від 3.03.2017 року та ст.147 КЗпІІ України.

Відповідно до наказу №47-з від 10.04.2017 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», ОСОБА_4 оголошено догану за неналежне виконання п.4.1 Розділу 4, п.6.1 Розділу 6 Правил внутрішнього трудового розпорядку (т.1 а.с. 110).

Підставами винесення вказаного наказу у ньому зазначено акт про відсутність на роботі від 30.03.2017 року, акт про відмову в наданні письмових пояснень від 30.03.2017 року, акт про відмову підписати акт про відмову в наданні письмових пояснень від 30.03.2017 року.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.

Таким чином, систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив її знову, тобто, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст.264 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення ОСОБА_4 з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до неї з додержанням вимог ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення. Обов'язок доведення в суді правильності застосування до працівника всіх попередніх дисциплінарних стягнень, якими обґрунтовано наказ про звільнення, покладається на роботодавця.

Заходи дисциплінарного стягнення передбачені ст.147 КЗпП України, до них належать догана та звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.(ст.149 КЗпП України).

Згідно з висновками Верховного Суду України, які були викладені під час розгляду справи № 6-2801цс15, відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Зі змісту наказу №17-з від 16.02.2017 року вбачається, що підставою для оголошення ОСОБА_4 догани було неналежне виконання нею пункту 3.8, 3.13, 3.25 Посадової інструкції лікаря-офтальмолога дитячого офтальмологічного центру.

В матеріалах справи міститься Посадова інструкція лікаря-офтальмолога дитячого офтальмологічного центру, з якою ознайомлена позивачка, відповідно до пунктів 3.8,3.13, 3.25 якої передбачено, що лікар зобов'язана дотримуватись в своїй роботі принципів медичної етики та деонтології; вести медичні карти стаціонарних хворих, виписувати рецепти; знайомити хворих з можливими ускладненнями під час обстеження та лікування (під підпис).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у наказі № 17-з від 16.02.2017 року не зазначено які саме дії ОСОБА_4 визнані порушенням зазначених пунктів посадової інструкції, а також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи не дотримання нею етичних норм поведінки під час надання медичної допомоги ОСОБА_13

Також, суд дійшов правильного висновку про те, що при прийнятті наказу №25-з від 20.03.2017року не було зафіксовано фактів порушення ОСОБА_4 трудової дисципліни або вчинення нею дисциплінарного проступку, а підставами для його винесення стали колективне звернення працівників офтальмологічного центру до головного лікаря КЗ «РОДЛ» ОСОБА_14, голови первинної профспілкової організації КЗ «РОДЛ» ОСОБА_15, голови комісії з трудових спорів ОСОБА_16, протокол засідання профспілкового комітету №2 від 2.03.2017 року, протокол засідання комісії з трудових спорів №1 від 2.03.2017 року

В рішенні судом першої інстанції дана обґрунтована оцінка цим документам, з якою погоджується і апеляційний суд. Доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду в цій частині не спростовують.

Висновок суду про те, що комісія з трудових спорів, що діє у комунальному закладі вийшла за межі своїх повноважень, розглянувши колективне звернення працівників, звернулась із пропозицією до адміністрації про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на нормах КЗпП України, зокрема, що містяться у його розділі ХУ «Індивідуальні трудові спори» та Положенні про комісію з трудових спорів КЗ «РОДЛ», затверджену 28.12.2015року. Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наведені в колективному зверненні доводи спростовуються положеннями пунктів 5.2, 5.14, 7.2 Посадової інструкції лікаря-офтальмолога дитячого, відповідно до яких молодший та середній медичний персонал підпорядковується лікарю-офтальмологу дитячому, який має право віддавати розпорядження підпорядкованому середньому медичному персоналу та контролювати його роботу, а також призначати та відміняти діагностично-лікувальні засоби залежно від стану хворого.

Таким чином, прийняті відповідачем накази № 17-з від 16.02.2017 року та №25-з від 20.03.2017року є незаконним, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх скасування. Застосовані ними до ОСОБА_4 заходи дисциплінарного стягнення не враховуються апеляційним судом при оцінці законності наказу про її звільнення.

Разом з тим, підставою для винесення оспорюваного наказу №47-з від 10.04.2017року став факт відсутності 30.03.2017року ОСОБА_4 на роботі з 13год.20хв. до 15год.38хв.

Факт відсутності 30.03.2017 року на роботі визнано позивачкою в письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи та стверджуються актом від 30.03.2017року.

Позивачці було запропоновано надати пояснення, що підтверджується актом, однак вона від цього відмовилась.

За наведеного, відповідачем при винесенні наказу від 10 квітня 2017 року № 47-з про оголошення позивачці догани порушень трудового законодавства допущено не було, оскільки ОСОБА_4 30.03.2017 року була відсутня на робочому місці без поважних причин, чим порушила Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників Рівненської обласної дитячої лікарні, тому її вірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтвердила, що її ознайомили із цим наказом, однак вона відмовилась ставили підпис про це, з зв'язку з чим і був складений відповідний акт.

За наведеного, наказ № 47-з від 10 квітня 2017 року про застосування заходу дисциплінарного стягнення відповідає вимогам трудового законодавства, процедура його винесення дотримана, ступінь тяжкості враховано, він достатньою мірою відповідає вжитим заходам дисциплінарного стягнення, строки не порушенні, і тому, оскаржуваний наказ не може визнаватись незаконним та скасуванню не підлягає, внаслідок чого позов в цій частині задоволений бути не може.

З огляду на чинний наказ відповідача від 10 квітня 2017 року № 47-з про оголошення позивачці догани, продовження вчинення нею порушень трудової дисципліни, КЗ «РОДЛ» вірно винесено наказ про звільнення ОСОБА_4 з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Поновлюючи строк на звернення до суду, суд першої інстанції не навів у рішенні поважних причин, що стали підставою для його поновлення.

Між тим, позивачка, в суді апеляційної інстанції посилалася на те, що документи (накази, протоколи, акти тощо) адміністрацією їй надані на були, отримано їх лише на запит адвоката, за таких обставин, причини пропуску строку оскарження наказів від 16.02.2017 року № 17-з, від 20.03.2017 року № 25-з та від 10.04.2017 року № 47-з є поважними та підлягають поновленню.

Однак, наказ № 47-з від 10.04.2017 року відповідає вимогам трудового законодавства, процедура його винесення дотримана, що свідчить про недоведеність ОСОБА_4 позову в цій частині та є підставою для відмови у його скасуванні.

Порушення відповідачем Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 року, які є обов'язковими для виконання всіма установами, не свідчать про недійсність складених актів від: 16.02.2017 року, 2.03.2017 року, 3.03.2017 року, 20.03.2017 року, 30.03.2017 року, 10.04.2017 року, 1.08.2017 року, 2.08.2017 року та не спростовують зафіксованих в них фактів.

Покликання суду на невідповідність акту від 16.02.2017року Типовим правилам внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.07.1984року №213 є безпідставними, оскільки вказані Правила вимог про засвідчення актів не менше трьома працівниками роботодавця не мають.

Крім цього, збірником уніфікованих форм організаційно-розпорядчих документів, затвердженого протоколом засідання нормативно-методичної комісії Укрдержархіву №7 від 22.11.2015року визначено, що акт це інформаційно-аналітичний документ, складений групою осіб (переважно комісією) чи спеціально уповноваженою особою для засвідчення встановлених нею фактів, пов'язаних з діяльністю юридичної особи, її окремих структурних підрозділів або окремих працівників. Тобто діюче законодавство не забороняє складати акти менш ніж трьома особами.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що попередні накази про оголошення доган, не можуть бути підставою для звільнення працівника при новому порушенні ним трудової дисципліни, оскільки при видачі наказу про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України роботодавцем враховуються раніше ним застосовані заходи дисциплінарного стягнення відносно працівника, які не втратили юридичної сили за даністю та не зняті достроково, з дня їх накладення і до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду від 27 серпня 2018 рокув частині скасування наказів КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради № 47-з від 10 квітня 2017року про оголошення догани ОСОБА_4 та №173-к від 2 серпня 2017року про звільнення ОСОБА_4, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та додаткове рішення суду від 28 серпня 2018 року підлягають скасуванню, з постановленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Що стосується судових витрат, понесених позивачкою при подачі позову (1280грн.), то вони підлягають стягненню з відповідача на її користь, оскільки два накази про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності судом скасовані. Рішення місцевого суду в цій частині скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, п.3 ст.40 КЗпП України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального закладу „Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2018 року та додаткове рішення Рівненського міського суду від 28 серпня 2018 року в частині скасування наказів КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради № 47-з від 10 квітня 2017року про оголошення догани ОСОБА_4 та №173-к від 2 серпня 2017року про звільнення ОСОБА_4, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

ОСОБА_4 в задоволенні позову до КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради про скасування наказів № 47-з від 10 квітня 2017року та №173-к від 2 серпня 2017року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

В решті рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.