Справа № 226/1608/18

Провадження № 2/226/643/2018
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

05 липня 2018 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Л.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

03 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 міської ради з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування якого вказав, що рішенням Димитровської міської ради від 28.11.2001року йому було надано дозвіл на будівництво комплексу ринку «Лідер» в м.Димитров (Мирноград), до складу якого входять споруди торгівельних павільонів і магазинів, який на підставі акту Державної приймальної комісії, затвердженого рішенням виконавчого комітету, введено в експлуатацію в грудні 2008року. Свідоцтво про право власності на зазначений торгівельний комплекс видано 31.03.2011року. В подальшому, отримавши в 2016році від Димитровської міської ради дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, на якій розташовані побудови, він виявив, що в отриманому ним свідоцтві про право власності на торгівельний комплекс ринку «Лідер» не значаться дві нежитлові будівлі торгівельний павільон літ.»Ц-1» та торгівельний павільон літ. «Р-1», збудовані ним у період з 2006 по 2008рік. В квітні 2018року на його прохання КП «Бюро технічної інвентаризації» були внесені зміни до технічного паспорту торгівельного комплексу «Ринок» і він звернувся до ОСОБА_2 міського голови з питання реєстрації за собою права власності на вказані торгівельні павільони, ринкова вартість яких становить 101 600грн. і 238.600грн. відповідно, в чому йому було відмовлено. Не погоджуючись з цим, позивач просить суд відповідно до ст.316, ч.2 ст.331 ЦК України визнати за ним право власності на вказані обєкти.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є субєктом підприємницької діяльності, який здійснював підприємницьку діяльність в періоди з 17.06.1992 по 30.05.2016, а також з 09.08.2016 по теперішній час за КВЕД 47.82 роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям; 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пункт шостий ч.1 ст.20 ГПК України визначає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, і справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці. Отже, при розмежуванні юрисдикції судів слід виходити з субєктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Згідно пунктів 3.2, 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між субєктами господарської діяльності, а також спори, повязані із захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права. Справи за участю господарюючих субєктів та субєктів владних повноважень, що не мають ознак справ адміністративної юрисдикції, повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать всі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини 3 ст.30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи, що між сторонами, одна з яких є субєктом господарювання, а інша субєктом владних повноважень, виник господарський спір, який підсудний господарському суду, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.5 ст.186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. На виконання вимог цієї норми закону суддею розяснюється, що дана справа має розглядатися господарським судом Донецької області.

Керуючись ст.ст.2,19, п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ :

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Розяснити позивачеві його право на звернення із зазначеним позовом до господарського суду Донецької області в порядку, визначеному Господарським процесуальним Кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка