У х в а л а

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 450/2622/16-ц

провадження № 61-34979 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року та додаткову постанову апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Вегера Наталія Богданівна, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В с т а н о в и в:

1. У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнень, просив визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 21 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку та поділити майно, набуте ним за час перебування в шлюбі з ОСОБА_4, визнавши за ним право власності на ? частину спірної земельної ділянки.

2. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1

3. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладеного ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року арешту на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

4. Постановою апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Витребувано від ОСОБА_2 ? ідеальну частину земельної ділянки у власність ОСОБА_3 У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

5. Додатковою постановою апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року визнано недійсним в ? частині договір дарування земельної ділянки від 21 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Вегерою Н. Б., номер реєстру № 1396.

6. 25 квітня 2018 року ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року та додаткову постанову апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року.

7. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

9. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. від 07 серпня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 06 вересня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання оригіналу квитанції про доплату судового збору та уточненої редакції касаційної скарги.

10. На виконання вимог ухвали судді Пурська З. Р. надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків, а саме: уточнену редакцію касаційної скарги та оригінал квитанції про доплату судового збору від 20 серпня 2018 року № 182 на суму 1 989 грн 10 коп.

11. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

12. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

13. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

14. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

15. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

16. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

17. З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ринкова вартість спірної земельної ділянки становить 99 454 грн 97 коп., яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн).

18. Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

19. Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

20. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

21. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

22. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

23. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

24. З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року та додаткову постанову апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Вегера Наталія Богданівна, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк