РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання - Дяковичу О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_1 , служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації, державного підприємства Хмельницького обласного фонду підтримки індивідуального будівництва на селі про звернення стягнення на предмет іпотеки за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки

встановив:

ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» змінено на публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» з усіма його правами та зобов'язаннями.

28 лютого 2007 року між ПАТ «Універсал Банк», з однієї сторони та ОСОБА_1, з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 03- 2/6541-К.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_5 отримав у ВАТ «Банк Універсальний» кредит в сумі 120000 дол. США строком користування до 01.03.2017 р. зі сплатою 13,70% річних за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався видати ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі та на умовах передбачених кредит ним договором, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

В разі користування коштами понад встановлений строк передбачено нарахування штрафні санкцій.

Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору було перераховано кредитні кошти на рахунок ОСОБА_1

ОСОБА_1 не виконує своїх зобов'язань, що передбачені умовами кредитного договору, згідно якого він зобов'язується щомісячно до погашення щомісячних платежів, здійснювати погашення щомісячних платежів шлях зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання, не сплачують проценти за користування кредитними коштами та не повертають суми отриманого кредиту та нарахованих відсотків.

ОСОБА_1 не виконує зобов'язань щодо повернення кредитним договором кредиту та нарахованих процентів.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема зміна умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання, а також одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором а законом.

Позивач посилається на те, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 06.05.2015 р. за кредитним договором складає 50829,47 доларів США, а саме:

заборгованість за кредитом - 451 76,95 дол. США, заборгованість за відсотками 3753,07 дол. США, пеня/підвищенні відсотки - 1 899,45 дол. США.

В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки, а саме:28 лютого 2007 року між позивачем, з однієї сторони, та ОСОБА_4 з іншої сторони, було укладено договір іпотеки №03-2/6541, відповідно до якого відповідач передає в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно:

двоповерховий п'ятикімнатний житловий будинок загальною площею 157,5 квадратних метрів, в т.ч. житлова площа 84,1 квадратних метрів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Лісогринівської сільської ради народних депутатів Хмельницької області №27 від 30.01.2001 р., право власності па який зареєстроване Хмельницьким міським бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу №3 за реєстровим №636 та експертної оцінки згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Хмельницького бюро технічної інвентаризації №13476019 від 06.02.2007 р. реєстровий номер 17742673, земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 кадастровий номер - НОМЕР_4, земельну ділянку призначену для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1334 га, кадастровий номер НОМЕР_5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, видане Лісогринівецькою сільською радою народних депутатів Хмельницької області 29.06.1999 р., підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.12.1998 р. за реєстровим №4556 зареєстровано в книзі державних актів на право приватної власності на землю за №1301.

Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки, позивач у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель мас право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до п. 4.2 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється серед іншого за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - у разі невиконання чи неналежного виконання боржником свого зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підстав рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Кредитним договором та договором іпотеки передбачено, що у випадку невиконання позичальником - ОСОБА_1 умов договору, банк має право отримати забезпечення своїх вимог за рахунок заставленого майна (предмета іпотеки), переважно перед іншими кредиторами, в повному обсязі включаючи загальну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування витрат, які завдані простроченням виконання, враховуючи пеню та інші штрафні санкції, а також виграти відносно звернення на звернення стягнення на предмет застави та його реалізації.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржника, а у разі невиконання вимог звернути стягнути на предмет іпотеки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2016 року ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №03-2/6541-К від 28 лютого 2007 року.

Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний позивачем таким, що настав (п. 6.1 кредитного договору, рішенням суду від 13.05.2016 року), заборгованість за кредитними договором у встановлений строк не сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просить ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

двоповерховий п'яти кімнатний житловий будинок загальною площею 157,5 квадрати метрів, в т.ч. житлова площа 84,1 квадратних метрів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1 Зареєстрована за адресою проживання - АДРЕСА_1. НОМЕР_1, виданий 24 січ 1998 р. Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області, код ДРФО НОМЕР_2) підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітет Лісогринівської сільської ради народних депутатів Хмельницької області №27 від 30.01.2001 року, право власності на який зареєстроване Хмельницьким міським бюро технічної інвентаризації, записане в реєстрову книгу №3 за реєстровим №636 та експертної оцінки згідно з витягом реєстру прав власності на нерухоме майно Хмельницького бюро технічної інвентаризації №13476019 від 06.02.2007 реєстровий номер 17742673,

земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 кадастровий номер - НОМЕР_4, земельну ділянку, призначену для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1334 га, кадастровий номер НОМЕР_5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі Державного акта право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого Лісогринівецькою сільською радою народних депутатів Хмельницької області 29.06.1999 року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.12.1998 р. за реєстровим №4556 та зареєстровано в книзі держави актів на право приватної власності на землю за №1301, шляхом продажу предмету іпотеки па прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог публічного акціонерної товариства «Універсал Банк» за кредитним договором №03-2/6541 від 28 лютого 2007 року.

У подальшому представник позивача позовні вимоги уточнив і просив ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

двоповерховий п'ятикімнатний житловий будинок загальною площею 157,5 квадрати метрів, в т.ч. житлова площа 84,1 квадратних метрів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_4 підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітет Лісогринівської сільської ради народних депутатів Хмельницької області №27 від 30.01.2001 року, право власності на який зареєстроване Хмельницьким міським бюро технічної інвентаризації, записане в реєстрову книгу №3 за реєстровим №636 та експертної оцінки згідно з витягом реєстру прав власності на нерухоме майно Хмельницького бюро технічної інвентаризації №13476019 від 06.02.2007 реєстровий номер 17742673,

земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 кадастровий номер - НОМЕР_4, земельну ділянку, призначену для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1334 га, кадастровий номер НОМЕР_5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі Державного акта право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого Лісогринівецькою сільською радою народних депутатів Хмельницької області 29.06.1999 року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.12.1998 р. за реєстровим №4556 та зареєстровано в книзі держави актів на право приватної власності на землю за №1301, шляхом продажу предмету іпотеки па прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною 1423200 грн. для задоволення грошових вимог публічного акціонерної товариства «Універсал Банк» за кредитним договором №03-2/6541 від 28 лютого 2007 року.

ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом до публічного акціонерної товариства «Універсал Банк», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки № 03-2/541 -3 від 28.02.2007 року , посилаючись на те,

що 28.02.2007 р. ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Банк Універсальний» був укладений договір іпотеки №03-2/6541-3. який був посвідчений Нагарною Т.В.. приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 595.

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 03-2/6541 -К від 28.02.2007 р., укладеного між іпотекодержателем (банком) та ОСОБА_8 (позичальником), за умовами якого останній зобов'язаний повернути банку кредит в сумі 120 000 дол. США та проценти за користування коштами.

Відповідно до п. 1.2 договору ОСОБА_4. передала в іпотеку банку у забезпечення зобов'язань позичальника ОСОБА_8 за кредитним договором наступне майно:

- двоповерховий п'ятикімнатний житловий будинок загальною площею 157,5 кв.м.. в т.ч. житлова площа 84.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом JІісогринівецької сільської ради народних депутатів Хмельницької області №27 від 30.01.2001 року, право власності на який зареєстроване Хмельницьким бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу № 3 за реєстровим номером №'636;

земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку площею 0.2500 га, кадастровий номер НОМЕР_4 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Лісогриневецької сільської ради за вих. №2347 від 12.11.2015 р. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи:

ОСОБА_3, 1971 року народження, (дата реєстрації 2005 рік);

ОСОБА_4, 1971 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_9. 1997 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_10. 1999 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_1, 1976 року народження (дата реєстрації 2001 рік):

ОСОБА_11, 1997 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_12. 2008 року народження.

ОСОБА_1, на момент укладення 28.02.2007 р. ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Банк Універсальний» договору іпотеки №03-2/6541-3, в будинку, який був переданий в іпотеку, проживали малолітні діти, а саме: ОСОБА_11, 1997 року народження, ОСОБА_15 2008 року народження, ОСОБА_9, 1997 року народження, ОСОБА_10, 1999 року народження.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей " держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України " Про охорону дитинства" орган опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Позивач посилається на те, що у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір іпотеки) , право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою.

ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір іпотеки №03-2/6541-3, від 28.02.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством " Універсал Банк "("Банк Універсальний").

У судове засідання представник публічного акціонерного товариства "Унівесал Банк" у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду , звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника, просив задовольнити позов публічного акціонерного товариства "Унівесал Банк" з підстав, викладених у позовній заяві, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 просив відмовити через його безпідставність. Звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позов публічного акціонерного товариства "Унівесал Банк" про зверенення стягнення на предмет іпотеки не визнав через його безпідставність, просив задовольнити позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Унівесал Банк", ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити, з підстав, викладені у позовній заяві.

У судове засідання представник ОСОБА_4 не прибув, про дату і час розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - служби у справах

дітей Хмельницької районної державної адміністрації звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника,просив позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Унівесал Банк", ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - державного підприємства Хмельницького обласного фонду підтримки індивідуального будівництва на селі у судове засідання не прибув, повідомлений про час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників учасників справи. дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Унівесал Банк" про зверенення стягнення на предмет іпотеки.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Унівесал Банк", ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити.

Судом встановлено, що 28.02.2007 р. між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Банк Універсальний» був укладений договір іпотеки №03-2/6541-3. який був посвідчений Нагарною Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 595.

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 03-2/6541 -К від 28.02.2007 р., укладеного між іпотекодержателем (банком) та ОСОБА_8 (позичальником), за умовами якого останній зобов'язаний повернути банку кредит в сумі 120 000 дол. США та проценти за користування коштами.

Відповідно до п. 1.2 договору ОСОБА_4. передала в іпотеку банку у забезпечення зобов'язань позичальника ОСОБА_8 за кредитним договором наступне майно:

- двоповерховий п'ятикімнатний житловий будинок загальною площею 157,5 кв.м.. в т.ч. житлова площа 84.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом JІісогринівецької сільської ради народних депутатів Хмельницької області №27 від 30.01.2001 року, право власності на який зареєстроване Хмельницьким бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу № 3 за реєстровим номером №'636;

земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку площею 0.2500 га, кадастровий номер НОМЕР_4 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Лісогриневецької сільської ради за вих. №2347 від 12.11.2015 р. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи:

ОСОБА_3, 1971 року народження, (дата реєстрації 2005 рік);

ОСОБА_4, 1971 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_9. 1997 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_10. 1999 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_1, 1976 року народження (дата реєстрації 2001 рік):

ОСОБА_11, 1997 року народження (дата реєстрації 2001 рік);

ОСОБА_12. 2008 року народження.

Судом встановлено, що на момент укладення 28.02.2007 р. між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Банк Універсальний» договору іпотеки №03-2/6541-3, в будинку, який був переданий в іпотеку, проживали малолітні діти, а саме: ОСОБА_11, 1997 року народження, ОСОБА_15 2008 року народження, ОСОБА_9, 1997 року народження, ОСОБА_10, 1999 року народження.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» заборону.

Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення прав особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення оспорюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Судом встановлено, що орган опіки та піклування згоди на укладення такого договору не давав.

Верховний Суд України в Постанові від 10.07.2017 року по справі № 6-1002цс 17, зазначив що, при вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» в кожному конкретному випадку суди повинні:

перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням па момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання;

ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору:

з'ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Передбачене статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, без обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування суд може визнати недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження прав дитини на житло.

Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору мас право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування.

Судом встановлено, що власник майна, яке було передане в іпотеку - ОСОБА_13, не підписувала заяву на адресу нотаріуса, про відсутність прав неповнолітніх дітей на іпотечне майно, а, отже, і не зловживала своїми правами законних представників дитини.

Таким чином. ОСОБА_4 діяла добросовісно та в інтересах своїх неповнолітніх дітей та моїх дітей, які теж мали право користування зазначеним будинком та фактично провали в ньому, як члени сім'ї іпотекодавця (діти рідного сестри чоловіка ОСОБА_4.).

Правочин може бути визнаним недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин. що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно з положеннями частин четвертої та п'ятої статті 177 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_9, 1997 року народження, ОСОБА_10, 1999 року народження як на час укладення їх батьками договору іпотеки, так і до цього часу не мають і не мали права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 Хмельницької області. ОСОБА_12 2008 року народження та ОСОБА_11 1997 року народження в проживають в означеному житловому будинку.

Проживаючи без відповідної реєстрації в цьому будинку з батьками, діти набули права користування цим житлом як член сім'ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування будинковолодіння в іпотеці.

При укладенні договору іпотеки будинковолодіння мати дітей не зловживала своїми правами щодо своїх малолітніх дітей, оскільки діти не були власниками чи співвласниками предмета іпотеки, не були в ньому зареєстровані, тому і попередньої згоди органу опіки та піклування для передачі цього майна в іпотеку не вимагалося. При цьому обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя - банку не встановлено.

Суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним договір іпотеки №03-2/6541-3, від 28.02.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством " Універсал Банк "("Банк Універсальний"), оскільки у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір іпотеки) , право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не пропустила строк звернення до суду.

Суд також приходить до висновку у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_1 , служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації, державного підприємства Хмельницького обласного фонду підтримки індивідуального будівництва на селі про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. ч.1 ст. 405, 526, 1054 Цивільного кодексу України, ст.9 Закону України «Про іпотеку» , ст. 177 Сімейного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» ,суд

вирішив:

у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_1 , служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації, державного підприємства Хмельницького обласного фонду підтримки індивідуального будівництва на селі про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки №03-2/6541-3 від 28.02.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Банк Універсальний» та який був посвідчений ОСОБА_14, приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 595.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлено 27.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.