Провадження № 2/752/1643/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.09.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 та ТДВ СК "Альфа - Гарант" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 01 травня 2015 року о 21 год. 50 хв. в м. Василькові на вул. Соборній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля "Опель Астра" номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2015 р., залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 01.07.2016 р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнаний ОСОБА_2

Внаслідок зіткнення належний позивачу автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження. Відповідно до рахунку - фактури № СЧ-0008857 від 07.07.2015 р. ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" матеріальний збиток становить 54 314,11 грн., з яких 52 970,11 грн. вартість відновлювального ремонту, 1 344 грн. - послуги з визначення вартості ремонтних робіт автомобіля, огляду на підйомнику, перевірка кутів розвалу сходження. Також позивач поніс витрати у сумі 3000 грн. у зв"язку з проведенням автотехнічної експертизи, призначеної постановою Апеляційного суду Київської області від 26.01.2016 р.

Цивільно-правова відповідальнфсть ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ Страхова компанія "Альфа - Гарант" на підставі полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів АС № 6872065 від 26.06.2014 р.

05.05.2015 р. позивач повідомив ТДВ Страхова компанія "Альфа - Гарант" про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Після остаточного визначення винуватця зіткнення 19.07.2016 р. позивачем була подана заява про страхове відшкодування

18.08.2016 р. ТДВ Страхова компанія "Альфа - Гарант" відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування.

За таких підстав, ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з відповідачів 54 314,11 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягнути з ТДВ Страхова компанія "Альфа - Гарант" 13 610,78 грн. пені за час прострочення виплати страхового відшкодування за період з серпня 2016 р. по 31 липня 2017 року, стягнути з ОСОБА_2 3000 грн. на відшкодування оплати послуг експерта та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

17 липня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з ТДВ СК "Альфа - Гарант" 49 500 грн. в рахунок відшкодування збитків відповідно до реальної вартості виконання робіт, проведених для відновлення пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, 1 344 грн. в рахунок відшкодування послуг визначення вартості ремонту автомобіля, огляду на підйомнику, перевірки кутів розвалу сходження після ДТП, 13 610 грн. 78 коп. пені за час прострочення виплати страхового відшкодування за період з серпня 2016 р. по 31 липня 2017 року, 4 290 грн. в рахунок відшкодування оплати послуг експерта та 5 000 грн. моральної шкоди.

Також позивач просить стягнути з ОСОБА_2 3 501,74 грн. в рахунок відшкодування збитків відповідно до реальної вартості виконаних робіт, проведених для відновлення пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, 3000 грн. на відшкодування оплати послуг експерта та 1 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, зазначивши, що відповідно до акту № АМВ - 1485 прийому - передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 01.10.2015 р. та квитанції до прибуткового касового ордеру № 345 від 0110.2015 р., складеними ТОВ "АМВ" позивач сплатив на рахунок вказаного товариства 53 001,74 грн. вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля НОМЕР_1.

Відповідач ТДВ СК "Альфа - Гарант" в судове засідання повторно не забезпечив явку свого представника. У письмових запереченнях просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову обгрунтовано тим, що позивач пропустив річний строк на звернення із заявою про страхове відшкодування з мооменту настання ДТП, у зв"язку з чим йому було відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 01 травня 2005 року о 21 год. 50 хв. по вул. Соборній в м. Васильків Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Опель Астра» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 10).

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2015 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. Також визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. (а.с. 11)

Постановою Апеляційного суду Київської області від 01.07.2016 р. скасовано постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2015 р. в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнення судового збору в розмірі 36,54 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с. 18)

Постанова є чинною.

Транспортний засіб марки «Опель Астра» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахований в ТДВ СК "Альфа - Гарант" згідно Полісу № АС/6872065 від 26.06.2014 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

15 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК "Альфа - Гарант" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 32).

19 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК "Альфа - Гарант" із заявою про страхове відшкодування (а.с. 34).

Листом від 18 серпня 2016 р. ТДВ СК "Альфа - Гарант" відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 1.4 ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зазначивши про порушення річного строку подання заяви на виплату страхового відшкодування. (а.с. 35)

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну, потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників ( ст. 3 цього Закону).

Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 наведеного Закону - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, в тому числі і: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, зазначеною статтею Закону чітко визначано початок річного строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає.

Оскільки, дорожньо-транспортна пригода сталася 01 травня 2015 року, з заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 звернулася 19.07.2016 року, тобто після річного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а тому відмова ТДВ СК "Альфа - Гарант" у виплаті страхового відшкодування є законною.

Разом із тим, потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових, собак та собак бійцівських порід, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володів транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно із ст. 23 ЦКУкраїни, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 травня 2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за вини ОСОБА_2, який, керуючи автомобілем "Опель Астра" номерний знак НОМЕР_2 , порушив п.п. 2.3 "Б" 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, зокрема не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів до безпечного об"їзду перешкоди або зменшення швидкості руху.

Наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до встановлених судом обставин на час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно з Полісом АС № 6872065 від 26.06.2014 р.

Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану третім особам, згідно Полісу становить 50000 гривень.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

На підставі ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно висновку експерта № 4311/18-54 від 24.04.2018 р. за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, становить 27 808,94 грн. (а.с. 119).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач зазначає, що дійсна ринкова вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 53 001 грн. 74 коп. На підтвердження цієї суми ОСОБА_1 надав суду акт № АМВ - 1485 прийому - передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 01.10.2015 р. та квитанції до прибуткового касового ордеру № 345 від 0110.2015 р., складені ТОВ "АМВ", згідно яких позивач сплатив на рахунок вказаного товариства 53 001,74 грн. вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля НОМЕР_1. (а.с. 156, 157)

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 3 501,74 грн. в рахунок відшкодування збитків відповідно до реальної вартості виконаних робіт, проведених для відновлення пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, 3000 грн. на відшкодування оплати послуг експерта автотехніка та 1 000 грн. моральної шкоди.

На думку суду, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 3 501,74 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 1 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на статті 23, 1167 ЦК України.

Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на законі, оскільки пошкоджено його майно. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків для позивача у результаті дорожньо-транспортної пригоди не настало.

За таких обставин, оцінюючи розмір моральних страждань позивача, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 гривень.

Витрати позивача у сумі 3 000 грн. на відшкодування оплати послуг експерта автотехніка, на думку суду, не пілягають задоволенню, оскільки понесені позивачем у зв"язку з судовим розглядом справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. (а.с. 39)

З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 12, 14, 23, 511, 636, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційни номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 3 501,74 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2018 року.

Суддя: