Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 370/1668/15-ц

провадження № 61-14901св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Гулька Б. І., Кузнєцова В. О., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - адвокат ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, Макарівська районна державна адміністрація Київської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області, реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, садівниче товариство «Дубки» науково-виробничого об'єднання «Сатурн»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області, у складі судді Мазки Н. Б., від 29 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Данілова О. М., Мережко М. В., від 14 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4, Макарівської районної державної адміністрації Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області, реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, садівниче товариство «Дубки» науково-виробничого об'єднання «Сатурн», про визнання недійсними розпорядження, державного акту на право власності на земельну ділянку, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у квітні 1993 року рішенням загальних зборів вона була прийнята у члени садового товариства «Дубки» науково-виробничого об'єднання «Сатурн» (далі - СТ «Дубки» НВО «Сатурн»,

СТ «Дубки») та їй у користування була надана земельна ділянка НОМЕР_1. Вона як член СТ «Дубки» НВО «Сатурн» робила вчасно усі необхідні платежі (внески), постійно користувалась земельною ділянкою НОМЕР_1. Рішенням правління

СТ «Дубки» НВО «Сатурн» від 02 липня 2006 року її було виключено з членів садівничого товариства, що у подальшому було затверджено на загальних зборах СТ «Дубки» НВО «Сатурн». Цими ж рішеннями земельну ділянку НОМЕР_1, яка знаходилась у її користуванні, було вилучено та передано

ОСОБА_4, яка особисто брала участь у загальних зборах та голосувала по даному рішенню, при цьому не будучи членом СТ «Дубки». Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 червня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 листопада 2009 року, визнано неправомірним та скасовано рішення розширеного правління СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року, затвердженого загальними зборами членів СТ «Дубки» від 05 серпня 2006 року, про виключення її з членів СТ «Дубки». 16 лютого 2010 року вона подала заяву до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки №5 у СТ «Дубки» НВО «Сатурн» (для садівництва) площею 0,12 га та додала всі необхідні документи. Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області № 458 від 01 квітня 2010 року вона отримала дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для складання державного акту на право власності на земельну ділянку як члена СТ «Дубки» для ведення індивідуального садівництва у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області. У травні 2010 року ОСОБА_4 без дозвільних документів почала будувати паркан навколо земельної ділянки позивача та вести інші будівельні роботи. З метою зупинення таких дій відповідача, 14 травня 2010 року вона звернулась із заявою до Макарівського районного відділу поліції Київської області. За результатами перевірки цієї заяви 31 травня 2010 року їй стало відомо, що відповідач отримала дозвіл на приватизацію спірної земельної ділянки на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 21 листопада 2007 року № 4755. На підставі зазначеного розпорядження відповідач оформила право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 у СТ «Дубки» НВО «Сатурн» (для садівництва) площею 0,12 га, отримавши 15 січня 2008 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 липня 2012 року визнано недійсним розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 21 листопада 2007 року № 4755 у частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану у межах Наливайківської сільської ради Макарівського районного суду Київської області, виданий 15 січня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2013 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 липня 2012 року було скасовано та ухвалено нове рішенням, яким у задоволенні позову відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що рішенням суду не визнавалося незаконним рішення загальних зборів СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року у частині прийняття у члени товариства ОСОБА_4, а також те, що рішенням загальних зборів СТ «Дубки» НВО «Сатурн» від 06 грудня 2009 року позивач була виключена з членів товариства повторно, а отже не має права на захист своїх прав як член товариства. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, визнано незаконним та скасовано рішення розширеного правління СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року, затвердженого рішенням загальних збрів СТ «Дубки» від 05 серпня 2006 року, у частині вступу у члени товариства групи осіб та закріплення за ними земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_4, якій була виділена земельна ділянка НОМЕР_1. Визнано незаконним та скасовано рішення загальних зборів СТ «Дубки» від 06 жовтня 2009 року у частині виключення позивача з членів товариства та припинення її членства у СТ «Дубки».

З урахуванням викладеного, позивач просила визнати недійсним розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 21 листопада 2007 року № 4755 у частині передачі у власність

ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області та зобов'язати Макарівську районну державну адміністрацію Київської області скасувати це розпорядження; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, виданий на ім'я ОСОБА_4; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 24 000 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 липня

2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я ОСОБА_4 немає чіткої вказівки на те, що спірна земельна ділянка знаходиться саме на території СТ «Дубки». Зі спірного державного акту та кадастрового плану на ім'я ОСОБА_2 вбачаються різні сусіди земельних ділянок. Позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне розпорядження суперечить Конституції України, законам України, чи іншим актам законодавства або є недоцільним, неефективним за очікуваними чи фактичними результатами. Крім того, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, проте відмовив у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився с висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, оцінив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 18 січня 2017 року, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено частину третю статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій), оскільки доказами на підтвердження заявлених позивачем вимог були обставини, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили та від доведення яких позивача було звільнено нормами ЦПК України. Крім того, суди дійшли помилкового висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки позивач оскаржувала у судовому порядку обставини, які стали підставою для відмови їй у задоволенні позову рішенням Апеляційного суду Київської області. Лише після постановлення ухвали Апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, якою залишено без змін рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року, позивач знов звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи суди встановили, що згідно розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області

від 21 листопада 2007 року № 4755 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам України для ведення садівництва на території СТ «Дубки» у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки восьми громадянам для ведення садівництва у СТ «Дубки» Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області та передано безоплатно в приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,9600 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області.

Згідно додатку до даного розпорядження - списку громадян, яким передаються земельні ділянки у власність в межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області - під НОМЕР_1 значиться ОСОБА_4, якій передано земельну ділянку, площею 0,12 га для ведення садівництва.

15 січня 2008 року ОСОБА_4 на підставі зазначеного вище розпорядження отримала державний акт серії НОМЕР_2.

Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 01 квітня 2010 року №458 надано дозвіл на проведення робіт по розробці технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю ОСОБА_2 для ведення садівництва площею 0,12 га за рахунок земель СТ «Дубки» умежах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 зазначала, що у травні 2010 року ОСОБА_4 без дозвільних документів почала будувати паркан навколо земельної ділянки, якою користувалась позивач та вести інші будівельні роботи.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області

від 05 липня 2012 року у справі № 2-890/2011 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 21 листопада

2007 року № 4755 «Про передачу у власність земельних ділянок громадян України для ведення садівництва на території СТ «Дубки» у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області» у частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею

0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, цільове призначення - ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_3, серії НОМЕР_2, виданий 15 січня 2008 року на ім'я ОСОБА_4, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі за

№ 03.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2013 року, заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 липня

2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що підстав для скасування розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 21 листопада 2007 року № 4755 та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_4, немає, оскільки повторним рішенням загальних зборів СТ «Дубки» позивач була виключена з членів товариства, а доказів того, що ОСОБА_4 незаконно прийнята у члени цього товариства та що за нею незаконно закріплено спірну земельну ділянку, позивач не надала.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 січня

2015 року у справі № 370/2093/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення розширеного правління СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року (протокол № 4), затвердженого рішенням загальних зборів СТ «Дубки» від 05 серпня

2006 року (протокол №5) у частині вступу у члени товариства та закріплення за ними земельних ділянок, в тому числі, земельної ділянки НОМЕР_1 - за ОСОБА_4 Визнано незаконним та скасовано рішення загальних зборів СТ «Дубки» від 06 грудня 2009 року (протокол № 4) у частині виключення із членів та припинення членства у СТ «Дубки», у тому числі, ОСОБА_2 - земельна ділянка НОМЕР_1.

Відмовляючи у задоволенні позову у цій справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що з державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_4, не вбачається, що земельна ділянка знаходиться на території СТ «Дубки». Крім того, згідно даних з державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 січня 2008 року на ім'я ОСОБА_4, та кадастрового плану земельної ділянки на ім'я ОСОБА_2 земельні ділянки мають різних користувачів суміжних земельних ділянок.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої, шостої статті 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

За змістом частини першої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

У частинах другій та третій статті 152 ЗК України передбачено, що способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди не дійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування або розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

У порушення вимог статей 212-214 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій), апеляційний суд зазначених вимог закону та обставин справи не врахував, не звернув увагу на те, що рішенням суду у справі № 370/2093/13-ц, яке набрало законної сили, встановлено незаконність прийняття відповідача у члени СТ «Дубки» та закріплення за нею земельної ділянки НОМЕР_1, а також незаконність виключення позивача із членів СТ «Дубки» та припинення користування земельною ділянкою НОМЕР_1. Відсутність цих обставин було єдиною підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 під час розгляду справи № 2-890/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з подібними позовними вимогами.

Покладаючи в основу свого рішення те, що у державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я ОСОБА_4, не зазначено, що спірна земельна ділянка знаходиться на території

СТ «Дубки», апеляційний суд не врахував, що спірний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області

від 21 листопада 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_4 передано безоплатно у власність земельна ділянка за рахунок земель СТ «Дубки» у межах Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області.

Крім того, рішенням Макарівського районного суду Київської області

від 19 січня 2015 року, яке набрало законної сили, у справі № 370/2093/13-ц, встановлено, що рішенням правління СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року, затвердженим загальними зборами СТ «Дубки» НВО «Сатурн» від 05 серпня 2006 року, позивачів незаконно було виключено з членів садівничого товариства, а на їх місце прийнято нових членів, у тому числі

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та передано їм у користування земельні ділянки, якими користувалися попередні члени. У члени СТ «Дубки» з передачею у користування земельних ділянок було прийнято, зокрема, ОСОБА_4 - земельна ділянка НОМЕР_1. Саме ця земельна ділянка належала ОСОБА_2 до моменту її виключення з числа членів садівничого товариства. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 червня 2009 року, яке набрало законної сили, зазначене рішення правління СТ «Дубки» визнано незаконним та скасовано у частині виключення з членів СТ «Дубки» ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9

У мотивувальній частині судового рішення апеляційний суд не навів дані про встановлені судами у справі №2-890/2011 та № 370/2093/13-цобставини, що мають значення для правильного вирішення справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також не надав оцінки всім доказам у сукупності. Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду не містить власного мотивування, відповіді на основні доводи апеляційної скарги, а є фактично копією мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

Зазначаючи про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності, апеляційний суд не звернув увагу на те, що позивач тривалий час намагалась захистити свої права в суді, зокрема оскаржувала у судовому порядку рішення, які стали підставою для відмови їй у задоволенні позову рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2013 року. Лише після постановлення ухвали Апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, якою залишено без змін рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року, позивач, отримавши судове рішення про встановлення обставин незаконності її виключення із числа членів СТ «Дубки» та незаконності включення до нього нових членів, знов звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості досліджувати докази, з'ясовувати обставини справи, необхідні для прийняття рішення, перешкоджає ухваленню нового судового рішення, а тому справа підлягає передачі на розгляд суду апеляційної інстанції відповідно до вимог

статті 411 ЦПК України.

При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в даній постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до Апеляційного суду Київської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: Б. І. Гулько

В.О. Кузнєцов

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк