Справа №519/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09.07.18 року

Суддя Южного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Южненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Южненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 2006 року відділом державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області була винесена постанова №ДВ-4/932 про накладання арешту на все майно боржника. Згідно вищезазначеної постанови, арешт накладено на майно боржника із забороною відчуження. Згідно відповіді від 10.01.2018 №32/20-27 вбачається, що відповідно Наказу Міністерства Юстиції України №1829/5 від 07.06.2017, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 08.06.2017 за №699/30567 «про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», розділу Х п. 2 строк зберігання виконавчих проваджень, передбачених до архіву органу Державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Враховуючи викладене у ДВС немає можливості надати вищевказану постанову.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 20.04.2018 року відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява, згідно якої просить розглядати справу без участі представника, покладається на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2017 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11).

Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, померлій на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-10зв).

18.10.2006 відділом державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції винесена постанова №ДВ-4/932 про арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а.с.10 зв.).

Згідно листа Южненського міського відділу ДВС від 10.01.2018 №32/20-27 позивачу повідомлено, що відповідно Наказу Міністерства Юстиції України №1829/5 від 07.06.2017, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 08.06.2017 за №699/30567 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», розділу Х п.2 строк зберігання виконавчих проваджень, передбачених до архіву органу Державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Враховуючи викладене у ДВС немає можливості надати вищевказану постанову (а.с.9).

Проте, станом на сьогоднішній день накладений в рамках виконавчого провадження арешт продовжує існувати. Позивач є спадкоємцем померлого боржника, проте не може реалізувати свої права на спадкове майно через наявність накладеного в рамках виконавчого провадження арешту.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно положень ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно положень ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на все майно порушує право власності позивача.

За таких обставинах, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Южненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 237, 263-26, 268 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Код 7, який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Южне, пр-т Миру, 16 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт та заборону відчуження зі всього майна, що належить ОСОБА_2, яка померла 24.02.2017 року, накладений постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області за №ДВ-4/932 від 18.10.2006 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_3