Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1113/18
Провадження № 2/273/470/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

15 серпня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань ОСОБА_1, за участю позивача ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, просила ухвалити рішення, яким визначити місце проживання її неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом нею.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 21.06.2012 року. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_6, 16.10.1995 року та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. За рішенням суду неповнолітній син залишився проживати з батьком, відповідачем по справі. Син досягнув десятилітнього віку, тому зважаючи на його бажання проживати з матірю позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що проживання дитини із позивачем відповідає інтересам та бажанню дитини.

Відповідач ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні позов визнав з підстав зазначених у ньому, не заперечував проти визначення місця проживання сина з матірю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).

Згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 21.06.2012 року неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишений проживати з батьком ОСОБА_4 (а.с.9)

Відповідачем ОСОБА_4 визнана та обставина, що син бажає проживати з матірю.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частинами 4, 5 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

З урахуванням вищевикладеного, інтересів дитини та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 необхідно задовольнити та визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: місто Київ, вулиця Садова 160, будинок 70.

На підставі вищевикладеного, ст. 161 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: місто Київ, вулиця Садова 160, будинок 70.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна

Повний текст рішення суду складено 20 серпня 2018 року