АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1004/18 Справа № 207/4472/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору, визнання права власності, вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору, визнання права власності, вселення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що у 2007 році вона домовилася з ОСОБА_3 про купівлю у нього квартири за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр. Леніна буд.99, кв.№.37 за 50 000 грн. Цю суму вона передала ОСОБА_3 одразу ж після досягнення з ним домовленості, про що він видав їй розписку на підтвердження отримання вказаної суми і надав комплект ключів від квартири. Крім суми, яку вона сплатила ОСОБА_3, вона прийняла на себе обовязок погасити заборгованість по комунальним платежам, що нею було виконано. ОСОБА_3 мав право власності на квартиру в розмірі 1/2 її частки, друга частка належала його матері, ОСОБА_5, яка померла 17 квітня 1996 року. Право власності цих осіб виникло в процесі приватизації житла і 23 вересня 1993 року було зареєстроване в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації. При попередньому узгодженні умов купівлі-продажу квартири між нею та ОСОБА_3 було домовлено, що продавець зобовязується оформити і нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу після переоформлення в порядку спадкування за законом на своє імя права власності на частку, яка належала його матері. Після досягнення угоди про продаж квартири та здійснення нею розрахунків ОСОБА_3 передав їй комплект ключів від квартири і 17 серпня 2008 року зареєстрував її разом з її сином ОСОБА_6, у цій квартирі. Вона особисто і за свій рахунок погасила всі заборгованості, які існували по квартплаті на час її вселення в квартиру. У 2013 році вона також за свій рахунок та за письмовою згодою ОСОБА_3 виконала поточний ремонт квартири. Від свого імені вона прийняла на себе обовязки перед комунальними і енергопостачальною організаціями по оплаті їх послуг, що підтверджується відповідними договорами, копії яких надані суду. Її сімя проживала в квартирі 7 років. ОСОБА_3 зареєстрований в цій квартирі до теперішнього часу. ОСОБА_3 так і не переоформив в порядку спадкування за законом право власності на частку померлої матері в квартирі на своє імя. Від свого обовязку з переоформлення права власності на квартиру ОСОБА_3 не відмовлявся. У березні 2015 року із м.Кривий Ріг приїхала племінниця ОСОБА_3 ОСОБА_4 зі своїми синами та іншими особами і у її відсутність зрізали «болгаркою» вхідні металеві двері у квартиру і вселились у квартиру, про що сусіді зателефонували до ОСОБА_7 По даному факту 10 квітня 2015 року слідчим СВ ОСОБА_7 було відкрито кримінальне провадження за № 0000424 за ч. 1 ст. 185 КК України. Вона з сином таким же чином намагалися вселитися у квартиру, але і після цього ОСОБА_4 знову зрізала двері і зайняла спірну квартиру. Було відкрито ще декілька кримінальних проваджень. Але її сімя до цього часу змушена проживати у найманій квартирі. Вони позбавлені можливості користуватися речами, що знаходяться у квартирі АДРЕСА_1 в місті Дніпродзержинську. Частина їх речей вже продана. На підставі викладеного, просила суд визнати дійсною угоду між нею та ОСОБА_3 про купівлю-продаж квартири №37, у житловому будинку 99, по пр.Леніна, у м.Дніпродзержинськ, засновану на розписці без дати, дійсною; визнати за нею право власності на квартиру №37, у житловому будинку 99, по пр.Леніна, у м.Дніпродзержинськ; виселити ОСОБА_4 із квартири № 37, у житловому будинку 99, по пр.Леніна, у м. Дніпродзержинськ та вселити її у спірну квартиру.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 10 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невірну оцінку судом доказів у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

ОСОБА_8 п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_8 ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

ОСОБА_8 з ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У письмовій формі належить вчиняти правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206, інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

ОСОБА_8 з ч.1 с. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст.210 ЦК України правочин підлягає державні реєстрації лише у випадках, передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його реєстрації.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним ( ч.1 ст. 220 ЦК України).

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого майна укладається у простій письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів, що перебувають у податковій заставі.

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_8 ч.ч.3, 4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, права на нерухоме майно, які підлягають державні реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 1966 року у якості компенсації за знос будинку ОСОБА_5 отримала трикімнатну квартиру №37 за адресою м.Дніпродзержинськ, пр. Леніна 99 (а.с.45).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 вересня 1993 року квартира №37 за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 99 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та членам її сімї ОСОБА_3 (а.с.42)

17 квітня 1996 року ОСОБА_5 померла (а.с.9).

За життя ОСОБА_5 13 вересня 1995 року склала заповіт, відповідно до якого на випадок її смерті належну їй частину квартири №37 за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 99 заповідала ОСОБА_4 (а.с.46).

19 червня 2015 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/2 частину квартири №37 за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 99 (а.с.44).

ОСОБА_8 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 червня 2015 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності 1/2 частину квартири №37 за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 99 (а.с.43).

З матеріалів справи вбачається з 14 липня 2008 року ОСОБА_2 разом з її сином ОСОБА_6 зареєстрована у спірній квартирі №37 за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 99 (а.с.6, 12, 13).

З виписки з амбулаторної карти ОСОБА_3 вбачається, що він є інвалідом 2 групи та має захворювання з діагнозом «шизофренія» і перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1981 року (а.с.51).

Із копії розписки без дати, долученої до матеріалів справи ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_3 отримав грошові кошти за квартиру, що знаходиться по пр.Леніна 99 кв.№37 від ОСОБА_9 в розмірі 50 000 грн. В розписці зазначено, що вона написана зі слів та прочитана ОСОБА_3 (а.с.65).

03 серпня 2012 року ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.7).

06 березня 2015 року ОСОБА_3 звертався до Міграційної служби з вимогою про скасування реєстрації ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у звязку з їх самовільним вселенням у вищевказану квартиру. Зазначав, що його як власника квартири у квартиру не впускають (а.с.48).

Судом встановлено, та з матеріалів справи вбачається на теперішній час співвласниками квартири №37 за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 99 є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 вересня 1993 року та ОСОБА_4 на підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 червня 2015 року.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що у 2007 році вона домовилася з ОСОБА_3 про купівлю у нього квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна буд.99, кв.№37 за 50 000 грн. Цю суму вона передала ОСОБА_3 одразу ж після досягнення з ним домовленості, про що він видав їй розписку на підтвердження отримання вказаної суми і надав комплект ключів від квартири. Угоду було оформлено у вигляді розписки (а.с.3-5).

Слід зазначити, договір купівлі-продажу вищевказаної спірної квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не укладався.

Отже, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання за нею права власності на квартиру, її вселення та виселення ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_2 придбала квартиру у ОСОБА_3 на підставі розписки є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невірну оцінку судом доказів у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді