Провадження № 2/127/1311/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

02 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Гилик А.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №127/27638/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №В00/4890/11, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 170 000,00 гривень строком користування до 16 жовтня 2026 року зі сплатою процентів. В свою чергу, позичальник зобовязався прийняти кредит, належним чином використати його та повернути банку, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, які визначені у кредитному договорі.

Отже, банк виконав взяті на себе зобовязання та надав позичальнику кредит у розмірі 170 000, 00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на підставі його кредитної заявки від 26 жовтня 2011 року. Крім того, згодом до кредитного договору вносилися зміни та доповнення на піставі укладених між позивачем та ОСОБА_2 додаткових договорів. Проте, позичальником зобовязання не виконуються, а саме не вносяться чергові платежі для виплати кредиту. Внаслідок допущених порушень у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 17 серпня 2016 року становить 189 129,95 грн., з яких: 157 044,08 грн. заборгованість по тілу кредиту та 31 476,08 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам. Відповідно до умов додаткового договору №4 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку не виконання позичальником та/або поручителем своїх боргових зобовязань за кредитним договором. Дане зобовязання настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги. На виконання умов договору, позивач 27 вересня 2016 року направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, проте вона виконана не була.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором, 26 жовтня 2011 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №В00/4890/11 від 26.10.2011р. Згідно умов даного договору поручитель зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Банк також на адресу поручителя надсилав вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, однак вона виконана не була. З метою захисту свого порушеного права на своєчасне повернення наданих у кредит коштів АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №В00/4890/11 від 26 жовтня 2011 року станом на 17 серпня 2016 року у розмірі 189 129,95 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 836,95 грн.

Ухвалою суду від 4 квітня 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 було задоволено та призначено у справі судово-економічну експертизу. На розгляд експертів поставлено наступні питання:

1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (ОСОБА_2М.) (по сплаті процентів за кредит, погашення основної суми боргу та штрафних санкцій) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору від 26 жовтня 2011 року № В00/4890/11 (з відповідними додатковими договорами до нього, що містяться в матеріалах справи) та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором ?

2. На яку суму документально підтверджується погашення основної суми кредиту, сплата відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій ОСОБА_2 згідно умов Кредитного договору від 26 жовтня 2011 року № В00/4890/11 (з відповідними додатковими договорами до нього, що містяться в матеріалах справи)?

3. Яка розрахункова сума коштів підлягає сплаті відповідно до умов Кредитного договору від 26 жовтня 2011 року № В00/4890/11 (з відповідними додатковими договорами до нього, що містяться в матеріалах справи) ОСОБА_2 в частині погашення основної суми кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, пені і штрафу (по кожному окремо), станом на 17.08.2016 року ?

4. У разі встановлення розбіжностей між фактично сплаченими коштами за користування кредитом згідно Кредитного договору від 26 жовтня 2011 року № В00/4890/11 (з відповідними додатковими договорами до нього, що містяться в матеріалах справи) та розрахунковою сумою коштів, яка розрахована на підставі умов Кредитного договору від 26 жовтня 2011 року № В00/4890/11 (з відповідними додатковими договорами до нього, що містяться в матеріалах справи) позивачем станом на 17.08.2016 року, вказати різницю в сумах і причини таких розбіжностей?

Проведення експертизи доручено експертам Вінницького науково дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України у Вінницькій області (а.с. 108-109 Т.1). До отримання висновку експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року провадження в даній справі було відновлено через надходження повідомлення експерта про неможливість проведення судово-економічної експертизи (а.с. 172 т.1).

В звязку з закінченням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Волошина С.В., в даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл та справу передано на розгляд судді Гриневичу В.С.

Так, ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Гриневича В.С. від 30.05.2018 року дану справу прийнято до свого провадження та визначено, що справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження. Також відповідачам було запропоновано протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (а.с. 202 Т.3).

Відзив на позовну заяву відповідачами в строк визначений судом, подано не було.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в частині другій статті 191 ЦПК України.

З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Представник позивача ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_1 в судовому засідані позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, щодо винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання призначені на 26.06.2018 року, 16.07.2018 року, 05.09.2018 року, 18.09.2018 року та 02.10.2018р. не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки відповідачі не зявилися в судове засідання без повідомлення причин, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не подали до суду відзив та представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини пятої статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №В00/4890/11, згідно з умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 170 000,00 гривень на придбання нерухомого майна, з кінцевим терміном повернення 16.10.2026 року, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі (а.с. 12-16 Т.1). Під нерухомим майном мається на увазі житлова квартира загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Слід зазначити, що до моменту укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем ОСОБА_2 було отримано Інформаційний листок «Умови кредитування по програмі «Житло в кредит»» (а.с. 9-11 Т.1), отже останньою було висловлено намір укласти в подальшому кредитний договір з метою придбання нерухомого майна. Даним листом відповідача було проінформовано про орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Відповідно до пункту 3 частини 1 кредитного договору сторони домовилися, що:

- на період з 26 жовтня 2011 року до 17 жовтня 2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 14% річних;

- на період з 17 жовтня 2012 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований процент (1,00% річних) + UIRD (український індекс ставок за депозитами фізичних осіб індикативна ставка, що розраховується в системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк в 12 місяців з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, що діють в 20 найбільших українських банках за розміром депозитного портфелю фізичних осіб).

Повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок (підпункт 1.5.1. пункту 1.5. частини 2 кредитного договору).

Відповідно до підпункту 1.7.2 пункту 1.7 частини 2 кредитного договору, банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ками позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами вказаними в кредитній/них заявці/ках позичальника, якщо сторони не погодили інше. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.

Підпунктом 1.9.2. пункту 1.9. частини 2 кредитного договору визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобовязань зацим договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника, зазначену у цьому договорі, відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати відправки вимоги.

Також, 26 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №В00/4890/11, відповідно до умов якого сторони домовилися, що у випадку звільнення позичальника з банку та/чи неповернення в банк для виконання своєї роботи після закінчення відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку чи відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку фіксована чи плаваюча процентна ставка підвищується на 2% річних, шляхом збільшення розміру Фіксованої процентної ставки чи Фіксованого відсотку на 2% річних (а.с. 37 Т.1).

17 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №2 до кредитного договору №В00/4890/11 (а.с. 42-43 Т.1). Згідно умов даного договору сторони домовились викласти Графік Платежів в новій редакції (а.с. 44-47 Т.1). Проценти нараховуватимуться у день сплати процентів, що визначається у Графіку Платежів, на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов п. 2.1.1.1. цього Додаткового договору та інших положень кредитного договору. Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку Платежів, який є невідємною частиною цього Додаткового договору (Додаток №1) та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок. Також даним договором визначено порядок дострокового виконання боргових зобовязань за ініціативою банку.

27 червня 2013 року між вищевказаними сторонами було укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору №В00/4890/11 (а.с. 48-50 Т.1). Даним договором було визначено, що на період з «01» липня 2013 року до «30» вересня 2013 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Фіксована процентна ставка в розмірі 9,5% річних; на період з «01» жовтня 2013 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований процент (1% річних) + UIRD.

2 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №4 до кредитного договору №В00/4890/11 (а.с. 55-57 Т.1), відповідно до умов якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору. Так, на період з 02 березня 2015 року до 31 серпня 2015 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка: фіксований процент 1,00% річних + UIRD. На період з 01 вересня 2015 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка: фіксований процент 3,00% річних + UIRD. Викладено Графік Платежів в новій редакції. Також в даному договорі містить пункт про дострокове виконання боргових зобовязань за ініціативою банку.

Відповідно до підпункту 2.1.4.1. пункту 2 додаткової угоди №4, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку Платежів, який є невідємною частиною цього додаткового договору та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок.

Згідно з підпунктом 2.1.7. пункту 2 додаткової угоди №4 у випадку порушення позичальником своїх зобовязань встановлених будь-яким з підпунктів п. 2.1.14. цього Додаткового договору, плаваюча чи фіксована процентна ставка збільшується на 4% річних в порядку передбаченому цим додатковим договором.

На виконання умов кредитного договору банком надано, а ОСОБА_2 отримано кредитні кошти в сумі 170 000,00 гривень, що підтверджується кредитною заявкою від 26.10.2011 року (а.с. 17 Т.1); меморіальним ордером№1 від 26.10.2011р. (а.с. 4 Т.2) та випискою з особового рахунку (а.с. 18-36 Т.1).

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Крім того, 26 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №В00/4890/11 (а.с. 58-59 Т.1). Відповідно до умов договору поручитель зобовязався віповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором.

Пунктом 1.2. статті 1 договору визначено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згідно статті другої договору поруки порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого боржнику; сплата процентів за користування кредитом; сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів.

Слід зазначити, що пунктом 2.2.1. договору поруки визначено, що в разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобовязань та/чи інших зобовязань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобовязання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору.

Аналізуючи положення вищевказаного пункту суд приходить до висновку, що укладення додаткових угод до кредитного договору не потребує укладення додаткових угод і до договору поруки, оскільки поручитель погодився на зміну умов кредитного договору в подальшому, що можуть спричинити збільшення розміру боргових зобовязань.

Відповідно до пункту 3.1. статті 3 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині.

Обовязок поручителя виконати боргові зобовязання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі чи вручив вимогу особисто поручителю, що підтверджується підписом поручителя. Для здійснення вимоги кредитор не зобовязаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобовязань боржником (пункт 3.4. статті 3 договору поруки).

27 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Додатковий договір №1 до договору поруки № В00/4890/11 від 26.10.2011 року (а.с. 141-142 Т.1), яким було внесено зміни та доповнення до основного договору поруки.

Також, 2 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №2 до договору поруки №В00/4890/11 від 26 жовтня 2011 року (а.с. 60-61 Т.1). Даним договоро було внесено зміни до основного договору поруки.

Пунктом 2.2. договору визначено, що на дату укладення цього Додаткового договору розмір боргових зобовязань, забезпечених порукою, становить 159 362,19 грн.

Додано новий пункт до договору поруки 2.2.2., яким визначено, що укладенням цього договору поручитель висловлює свою повну та цілковиту згоду на заміну боржника за кредитним договором (переведенням боргових зобовязань) на будь-яку іншу особу у майбутньому у будь-який передбачений чинним законодавством України спосіб, в тому числі у випадку смерті боржника. Цим поручитель заявляє, гарантує та погоджується забезпечити виконання боргових зобовязань за кредитним договором боржником, а також іншою особою (новим боржником) у випадку смерті боржника чи у випадку заміни боржника (переведенні боргу) у будь-який інший спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Також, пункт 3.2. договору поруки викладено в новій редакції, а саме поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1 банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю додатково. За вимогою кредитора погашення боргових зобовязань може бути здійснено на рахунок боржника.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК Україн, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання згідно кредитного договору не виконувала належним чином, внаслідок чого, утворилась заборгованість яка станом на 17.08.2016 року становить 189 129,95 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8 Т.1, а.с. 2-3 Т.2). Дана заборгованість складається з: заборгованості по тілу кредиту 157 044,08 грн.; заборгованості по нарахованим відсоткам 31 476,08 грн. та заборгованість по штрафним санкціям 609,79 грн. Суд звертає увагу, що банк не ставить вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості по штрафним санкціям, а тому, з урахуванням статті 13 ЦПК України (диспозитивності цивільного судочинства), суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог.

Слід зазначити, що суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданого позивачем та вважає його обґрунтованим. З матеріалів справи встановлено, що представник відповідача ОСОБА_2 звертався до суду з клопотанням про призначення судово-економічної експертизи, оскільки мав сумнів щодо розміру нарахованої заборгованості. Однак, експертиза не була проведена через відсутність всіх необхідних документів. Жодних інших дій щодо визначення розміру заборгованості відповідачами не вчинялось. Отже, відповідачами не було спростовано розмір заборгованості за кредитним договором.

Згідно з підпунктом 1.9.2 пункту 1.9 частини другої кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній банком частині.

ПАТ «ОТП Банк» 27 вересня 2016 року надсилав відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі. Цією вимогою банк вимагав погасити заборгованість за кредитом, нарахованими відсотками та залишок заборгованості по пені впродовж 60 календарних днів з дати одержання вимоги (а.с. 63, 65 Т.1). Факт надіслання даних вимог підтверджується описами вкладень в цінний лист (а.с. 62, 64 Т.1).

Проте, вищевказані вимоги про дострокове погашення боргу залишені позичальником без виконання.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина друга статті 1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За правилами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязань (неналежне виконання).

У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Так, статтею 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

З огляду на те, що в судовому засідані знайшов підтвердження факт невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором №В00/4890/11 від 26 жовтня 2011 року, утворення у зв'язку з цим заборгованості, а також враховуючи, що ОСОБА_3 виступив поручителем ОСОБА_2, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 35, 36 постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив судам, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З огляду на задоволення позовних вимоги з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягають стягненню витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2 836,95 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 191, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 288, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: 21018, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого місця проживання: 21034, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) заборгованість за кредитним договором №В00/4890/11 від 26 жовтня 2011 року станом на 17 серпня 2016 року у розмірі 189 129,95 грн. (сто вісімдесят девять тисяч сто двадцять девять гривень девяносто пять копійок), яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 157 044,08 гривень та заборгованості по нарахованим відсоткам 31 476,08 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: 21018, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого місця проживання: 21034, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 836,95 грн. (дві тисячі вісімсот тридцять шість гривень девяносто пять копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 21018, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 21034, АДРЕСА_2.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.10.2018р.

Суддя: