Справа 206/2578/18
Провадження 2/206/890/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Кушнірчука Р.О.,

при секретареві судового засідання - Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом , -

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради про встановлення факту родинних відносин, а саме, що вона є донькою ОСОБА_4, яка померла 15 серпня 2009 року та визнання за нею право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Пролісків,40, яке складається з житлового будинку (літ. А-1):загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., літньої кухні (літ. Б), літньої кухні (літ. б), літнього душу (літ. З), вбиральні (літ. И), сараю (літ. Л), споруд (№1-4,І).

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 15 серпня 2009 року померла її мати ОСОБА_4 Після її смерті вона звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на домоволодіння по вул. Пролісків,40 у м. Дніпро, яке за життя належало її матері. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва на спадщину за законом, оскільки вона не змогла підтвердити споріднення із спадкодавцем, за відсутності документів підтверджуючих родинні звязки, а також у звязку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини.

Документи, що підтверджують її спорідненість з ОСОБА_4 в неї відсутні, а отримати нові вона не має можливості, оскільки наявні розбіжності в написанні її імені по батькові, а саме в паспорті вказано «Фралівна», а в актових записах «Фролівна».

До того ж вона вважає, за нею підлягає визнанню право власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння № 40 по вул. Пролісків у м. Дніпро, оскільки вона будучи донькою померлої та проживаючи з нею на момент смерті є такою, що прийняла спадщину. Інших спадкоємців її мати не мала, заповіт ні на кого не залишала. Отже, враховуючи, що в неї відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, то вона має всі підстави для набуття права власності на спірне домоволодіння в судовому порядку.

Ухвалою суду від 17 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07 червня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06 липня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні своєї думки з приводу заявлених позовних вимог не висловив. В подальшому в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника.

Третя особа Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, заперечень проти позову не мав.

Заслухав доводи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що 15 серпня 2009 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 301721 від 18.08.2009 року (а.с. 15).

Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої та з метою вступу у спадщину звернулася до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, однак державний нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у звязку з тим, що позивачка не може підтвердити споріднення із спадкодавцем, за відсутністю документів підтверджуючих родинні звязки, які в свою чергу спадкоємиця не може відновити у звязку із помилками та не відповідностями ( а.с. 93).

За змістом п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Окрім того, згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з копії свідоцтва прізвище, імя та імя по батькові позивача російською мовою вказано, як «Тишкова Елена Фроловна». Її матірю у цьому ж свідоцтві російською мовою вказано «Тишкову Татьяну Прокопьевну» (а.с.80).

У паспорті позивача її прізвище, імя та імя по батькові українською мовою вказано, як «Лєкомцева Олена Фролівна», а російською мовою, як «Лекомцева Елена Фроловна» (а.с.78).

Отже з викладеного слідує, що імя та імя по батькові померлої ОСОБА_4 цілком співпадає з імям та імям по батькові матері позивача ОСОБА_4.

Як зазначила позивач у судовому засіданні її мати змінила прізвища з «Тишкової» на «Коваленко» при реєстрації шлюбу, однак свідоцтва про шлюб, яке могло це підтвердити не збереглося.

З листа Самарського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області № 2995/17-29 від 02.12.2016 року щодо звернення позивача ОСОБА_1 про видачу повторного свідоцтва про шлюб та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актових записів про шлюб відносно її та матері, вбачається, що їх видача є не можливою, через виявлені розбіжності в написанні по батькові в паспорті «Фралівна», а в актових записах «Фролівна» (а.с.86).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт того, що померла ОСОБА_4 є матірю позивача ОСОБА_1 Так, свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є онуком позивачки та правнуком померлої ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивач її мати, а ОСОБА_4 її бабуся, яка померла у 2009 році. Від самого дитинства бабуся завжди проживали з її сімєю в будинку № 40 по вул. Пролісків у м. Дніпро.

Отже, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту того, що вона є донькою ОСОБА_4, яка померла 15 серпня 2009 року підлягають задоволенню, як обґрунтовані та такі, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

До того ж, суд вважає, що окрім як встановленням факту родинних відносин у судовому порядку, позивач позбавлена можливості довести свою спорідненість та оформити свої спадкові права.

Що стосується вимог про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, то суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем, який звернувся з заявою про прийняття спадщини після її смерті є позивач (а.с.76).

Однак, постановою нотаріуса від 02.12.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Пролісків, 40, зокрема у звязку з тим, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини, а також не проживала та не була зареєстрованою з померлою ОСОБА_4 на момент її смерті за однією адресою.

Відповідно до домової книги зареєстрованим місцем проживання спадкодавця ОСОБА_4 на момент смерті був будинок № 40 по вул. Пролісків у м. Дніпро (а.с.87-92).

Як вбачається з копії паспорта позивача її зареєстрованим місцем проживання є: м. Дніпро, вул. Самарський узвіз,15 (а.с.10-11).

В матеріалах справи також наявні довідки квартальних комітетів Самарської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.13-14) в яких зазначено, що позивачка з 1964 року фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча зареєстрована зі іншою адресою.

Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

З аналізу викладеного слідує, що спадкоємець та спадкодавець мали різні зареєстровані місця проживання, довідка органу місця реєстрації, яка б могла підтвердити, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем матеріали справи не містять, а наявні довідки квартальних комітетів лише містять інформацію про фактичне місце проживання позивача, а не її реєстрацію.

Отже, враховуючи той факт, що позивач пропустила строк встановлений ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини та її місце проживання не було зареєстровано на день смерті за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_4, то відповідно позивач не вважається такою спадкоємицею, що прийняла спадщину.

Крім того, вимог про встановлення факту сумісного проживання разом зі спадкодавцем однією сімєю в межах розгляду даної справи позивачем не заявлялось, а судом відповідно не розглядалось.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як зазначала позивач спірний житловий будинок № 40, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Пролісків, належав спадкодавцеві ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу ? частини від 29 липня 1963 року за № 1801, свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину від 19 червня 1972 року та на підставі договору дарування ? частини від 21 квітня 1983 року.

Проте, позивачем на підтвердження вищезазначених обставин лише було надано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на ? частину домоволодіння від 19 червня 1972 року. Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин належності іншої частини спірного домоволодіння позивачем суду надано не було.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з викладеного слідує, що позивачем не було доведено, а судом відповідно не встановлено, що спірне домоволодіння за життя належало спадкодавцеві ОСОБА_4, тоді як успадкованим майном може бути лише майно належне спадкодавцеві.

Крім того, за змістом роз'яснень абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Разом з цим, як встановлено судом, підставою для відмови позивачу в оформленні спадкових прав на спірне домоволодіння стало пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутність документів підтверджуючих споріднення із спадкодавцем.

На тепер судом встановлений факт спорідненості позивача з померлою ОСОБА_4

Вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем в межах розгляду даної справи не заявлялось.

Таким чином, за наявності встановленого факту спорідненості та у разі визначення додаткового строку для прийняття спадщини у позивача будуть наявні підстави для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування є передчасними, оскільки позивачем не вичерпані передбачені законом права щодо оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 704,80 грн. слід покласти на позивача, оскільки позивачка просила його не стягувати з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Дніпровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, просп.. ОСОБА_7,75, ), треті особи Восьма дніпровська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова,3, ), Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова,3, ) про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_4, яка померла 15 серпня 2009 року.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом відмовити.

Повний текст судового рішення складений 4 жовтня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук