Ухвала

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 336/6116/17-ц

провадження № 61-16858св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2017 року у складі судді Жупанової І. Б. та постанову апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просила стягнути додаткові витрати на утримання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2007 року на її користь стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 300 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

На даний час дочка ОСОБА_6 навчається у товаристві з обмеженою відповідальністю «ІТ. ШАГ» (далі - ТОВ «ІТ. ШАГ»). Строк навчання - із 26 жовтня 2015 року по 26 квітня 2018 року. Його вартість становить 45 000 грн, з яких нею вже сплачено 39 120 грн, залишок - 5 880 грн.

Крім того, діти відвідують приватне підприємство мовний центр «Поліглот» (далі - ПП МЦ «Поліглот»), де вивчають англійську мову. ОСОБА_6 навчається із 18 вересня 2017 року по 12 лютого 2018 року, загальна сума навчання становить 3 565 грн, з яких нею вже сплачено 1 426 грн. ОСОБА_5 навчається з 13 листопада 2017 року по 15 березня 2018 року, вартість навчання - 3 920 грн, з яких нею вже сплачено 784 грн.

Зазначає, що вона займається освітою та вихованням дітей, витрачає кошти для їх духовного та фізичного розвитку. Такі витрати є додатковими в розумінні вимог статті 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дітей.

Вважає, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання та розвиток дитини, тому просила стягнути з відповідача половину витрат на навчання дочок у товаристві з обмеженою відповідальністю «ІТ. ШАГ» та ПП МЦ «Поліглот».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що навчання дітей у вказаних навчальних закладах направлене на їх всебічний розвиток, удосконалення навчання, допомогу в визначенні з напрямком подальшого навчання, а не на розвиток їх здібностей, про особливість яких не було зазначено позивачем, і про наявність яких відсутні будь-які докази.

Положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Позивачем не було наведено, а судом не встановлено жодної особливої обставини, якою була б зумовлена необхідність додаткових витрат батьків на навчання дітей англійській мові у ПП МЦ «Поліглот», а також у ТОВ «ІТ. ШАГ».Саме по собі навчання дітей у названих навчальних закладах з метою здобуття, вдосконалення відповідного рівня освіти не може свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у них, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дітей і виникненням у зв'язку з цим обов'язків у батька брати у них участь.

У квітні 2018 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що особливими обставинами, що спричинили додаткові витрати на дітей є витрати на навчання у платному навчальному закладі, на заняттях у музичних, мистецьких або спортивних закладах. Участь у додаткових витратах на дітей є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. У випадку, коли майновий стан батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані частково. СК України виходить із принципу рівності батьківських прав та обов'язків, брати участь зобов'язані двоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Крім того, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2018 року було відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Отримавши матеріали цивільної справи, колегією суддів виявлено, що провадження за касаційною скаргою було відкрито на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 80 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову у даній справі становить 26 242,50 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн x 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зазначених обставин не встановлено.

Судом касаційної інстанції досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Комітет Міністрів Ради Європи надав Рекомендацію № R (95) 5 від 7 лютого 1995 року, у якій зазначив, що державам-членам слід вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, відкрите Верховним Судом касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, слід закрити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат В. П. Курило