Справа № 200/8252/18
Провадження № 2/200/2751/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Масенка Г.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2018 року позивач КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову вказав, що позивач згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання надавав послуги з теплопостачання за адресою м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська), буд.38 кв.115 протягом опалювальних сезонів впродовж періоду з жовтня 2015 року по березень 2018 року. Протягом 2016 - 2017 року за даною адресою послуги з теплопостачання надавало КП «Дніпровські міські теплові мережі», право вимоги до боржників якого, відповідно до рішення Дніпровської міської ради «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради № 24/23 від 19.07.2017 року, було передано КП «Теплоенерго». КП «Дніпровські міські теплові мережі» та позивач надавали послуги з теплопостачання належним чином. До позивача перейшов особовий рахунок, відкритий КП «Дніпровські міські теплові мережі». Але відповідач не виконав свого обовязку щодо укладання договору з постачання теплової енергії ні з КП «Дніпровські міські теплові мережі», ні з позивачем. Вказує, що відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг відповідачем та наявності між сторонами договірних відносин. Проте оплата відповідачем за надані послуги не здійснювалась, в звязку з чим станом на 07.05.2018 року виник борг, який складається з: 4743,64 грн. - сума основного боргу, 41,21 грн. - 3 % річних, 98,30. - інфляційні витрати. Загальна сума боргу відповідача становить 4883,15 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача суми боргу за послуги теплопостачання в розмірі 4883,15 грн. Покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, та визначено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 27 липня 2018 року. Встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву не надав, в звязку з чим суд вирішує спір за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надавалися КП «Дніпровські міські теплові мережі» та надаються Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська), буд.38 кв.115, про що свідчить особистий рахунок 1-2382115, відкритий для обліку вартості послуг, наданих за вказаною адресою.

Тобто, між сторонами склалися цивільно-правові відносини, а саме Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач, в свою чергу, має оплачувати вартість отриманих послуг відповідно до встановлених тарифів.

Так, п.7 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Аналогічний обовязок на власника приміщення покладає і ч.3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання».

Неукладення договору про надання послуг з теплопостачання не є підставою для звільнення споживача від сплати послуг з теплопостачання, оскільки відповідно до ст..11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обовязки, і такою дією є надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем.

Відповідач свої зобов`язання з повної оплати послуг з теплопостачання не виконував та не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з жовтня 2016 по березень 2018 року, яка станом на 07.05.2018 року складається з: 4743,64 грн. - сума основного боргу, 41,21 грн. - 3 % річних, 98,30 грн. - інфляційні витрати. Загальна сума боргу відповідача становить 4883,15 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів законодавства.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 68 ЖК УРСР визначено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення основного боргу законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач також заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь 3% річних та інфляційних втрат за період з жовтня 2016 по березень 2018 року.

Так, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд, з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому за період з з жовтня 2016 по березень 2018 року з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення три проценти річних у розмірі 41,21 грн. та 98,30 грн. - інфляційні витрати.

Судом перевірено розрахунки, надані позивачем, та визнано їх вірними.

Відповідач заперечень чи спростувань щодо наданих позивачем розрахунків не надав, як не надав доказів того, що вказана сума боргу ним сплачена повністю або частково.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (на р/р 4895 в АТ «Ощадбанк» м. Дніпро, МФО 305482 ) суму заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 4883 грн. 15 коп., яка складається з: 4743,64 грн. - сума основного боргу, 41,21 грн. - 3 % річних, 98,30 грн. - інфляційні витрати

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (на р/р 5264 в ПАТ «Укрсоцбанк» м. Київ, МФО 300023) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску