Справа № 234/5871/18
Провадження № 2/234/2109/18
12 вересня 2018 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання Скоробогатової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 234/5871/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа- Орган опіки та піклування Краматорської міської ради) про позбавлення батьківських прав,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради) про позбавлення батьківських прав.
Із позову вбачається, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають неповнолітню доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, з 2013 року неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає з позивачкою ОСОБА_1, знаходиться на її утриманні та вихованні. Фактично з 2013 року батьки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не займаються вихованням дитини, не надають матеріальної допомоги на її утримання, не бажають спілкуватися з нею та жити, тобто вони не виконують всіх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, відповідно до ст.150 СК України. Відповідачі займаються своїм особистим життям, спроби позивачки вплинути на відповідачів, не мали результату, долею своєї доньки останні не цікавляться, не працюють, таким чином вони самоусунулися від виховання неповнолітньої дитини. Позивачка повністю утримує дитину, піклується про її духовний та фізичний стан. Просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відношенні їх неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик рекомендованим листом з повідомленням, заяв про відкладення розгляду справи, відзив або заперечень не надав, про причини неявки не повідомив.
У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з'явилася, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик рекомендованим листом з повідомленням, заяв про відкладення розгляду справи відзив або заперечень не надала, про причини неявки не повідомила.
У судове засідання представник третьої особи ОСОБА_5 не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження, адже існують всі умови для ухвалення заочного рішення, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, додані заяви, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд,
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 19.062008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 шлюб було розірвано, про що складений відповідний актовий запис №23 від 19.06.2008 року.
Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Краматорськ Донецька область, батьком якої зазначений: ОСОБА_2, а матір'ю ОСОБА_6.
Відповідно до копії паспорта громадянки України - ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м.Краматорськ Донецької області, видно, що остання 27.06.2008 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, а в графі діти зазначена в тому числі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до копії паспорта громадянина України - ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м.Краматорськ Донецької області, в графі діти зазначена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Неповнолітня дитина відповідачів, ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, для виховання і розвитку дитини створені всі необхідні умови для розвитку дитини, в наявності необхідна постільна білизна, забезпечена одягом та взуттям.
Із характеристики, виданої заступником директором НВР, вбачається, що ОСОБА_4 навчається у Краматорській школі-інтернаті №33 з 3 класу, батьки дитини не приділяють уваги вихованню і розвитку дитини, не цікавиться успіхами своєї дитини, не відвідує батьківські збори, не забезпечує навчання та виховання дитини.
Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 самоусунулися від виховання та утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
На підставі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути в судовому порядку позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.
З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що позивачка у судовому засіданні довела, що відповідачі свідомо та умисно не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням, факт навмисного ухилення відповідачами від виконання обов'язків по вихованню дитини судом встановлений.
Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо ухиляються від своїх батьківських обов'язків, самоусунулися від виховання та утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її долею, життям та здоров'ям не цікавляться, не турбується про її майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надають, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини. Надали нотаріально посвідчені заяви про свої відмови від виховання дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити.
Згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
У позові ОСОБА_1 зазначила, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надають матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на вихованні позивачки. Однак остання в даному позові не заявила вимог про стягнення аліментів. Разом з тим судового рішення про стягнення аліментів з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на утримання доньки до її повноліття не приймалося.
З огляду на вказане та враховуючи положення ст.166 ч.3 СК України суд вважає, що одночасно з прийняттям рішення про позбавлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав, з останнього в інтересах дитини слід стягнути аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідачів (платника аліментів), щомісяця, до повноліття дитини, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов'язавши бабцю відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідачів позивачці слід відшкодувати понесені нею витрати по оплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 10,12, 17, 18, 141, 200,206, 259, 265, 352-354 ЦПК України, ст.ст.164-166, 181-183 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа- Орган опіки та піклування Краматорської міської ради) про позбавлення батьківських прав, -задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився у м.Краматорськ, Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП -НОМЕР_1) у відношенні його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у місті Краматорськ Донецької області, про що складений відповідний актовий запис №28 від 18.06.2004 року складений виконкомом Шабельківської селищної ради міста Краматорськ, Донецької області.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася у м.Краматорськ, Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП -НОМЕР_2) у відношенні її неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у місті Краматорськ Донецької області, про що складений актовий запис №28 від 18.06.2004 року складений виконкомом Шабельківської селищної ради міста Краматорськ, Донецької області.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану - Краматорському міському відділу ДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився у м.Краматорськ, Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП -НОМЕР_1) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача (платника аліментів), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.04.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася у м.Краматорськ, Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП -НОМЕР_2) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача (платника аліментів), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.04.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов'язати ОСОБА_1, відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення підлягає негайному виконанню у частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився у м.Краматорськ, Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП -НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася у м.Краматорськ, Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП -НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилася у м. Краматорськ Донецької області, місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН - НОМЕР_3) в рівних частках судовий збір у сумі 704,80 грн., а з кожного по 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя Д.Г.Костюков