Справа № 727/6751/18
Провадження № 2/727/1369/18
Р І Ш Е Н Н Я
31 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді Слободян Г.М.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1
Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про збільшення стягнення розміру аліментів на дитину, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.09.2013 року було розірвано та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 28.08.2013 року і до повноліття ОСОБА_4; стягнуто судовий збір. Неповнолітній син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо. Вона працевлаштована, проте матеріальне становище погіршилося у звязку із збільшенням витрат на утримання дитини, коштів на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. не вистачає. У звязку з чим просить збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.09.2013 року з твердої грошової суми в розмірі 500,00 грн. щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 2000,00 грн., щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з урахуванням індексації, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути судові витрати з відповідача.
Відповідно до ст. 19 ч. 4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 13.07.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 13.07.2018 р. та копію позовної заяви з додатками відповідачеві було направлено за адресою місця реєстрації. Відповідачем подано відзив, в якому він позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він безробітний, у нього скрутне матеріальне становище та він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн., просив залишити розмір аліментів до стягнення у розмірі 500,00 грн., який підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 279 ч. 2 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.09.2013 року було розірвано та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 28.08.2013 року і до повноліття ОСОБА_4; стягнуто судовий збір (а.с.13-16).
У відповідності до свідоцтва про народження, відповідача ОСОБА_3 зазначено батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у сторін (а.с.17).
Згідно довідки Чернівецької ОСОБА_5 ступенів №24 ім.О.Кобилянської №409 від 04.06.2018 року, дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 5-«В» класі, батько за роки навчання сина у школі протягом 2014-2018 років не відвідував батьківські збори та інші заходи, не брав участі в його навчанні та вихованні (а.с.18).
Позивач ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_6 на посаді кухаря з 05.06.2018 року з посадовим окладом 3750,00 грн. (а.с.19).
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статею 182 ч.2 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно частини 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач є молодою, працездатною особою, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_7 та неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відповідності до довідки Селищанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №785 від 24.07.2018 року та копії свідоцтва про народження ОСОБА_8; відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; при цьому, згідно наданого відзиву, відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн., просить не збільшувати розмір стягуваних аліментів; позовні вимоги не визнав; тому суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних аліментів з суми 500,00 грн. на суму 1000,00 грн.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 перебуває на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними; суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітню дитину ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню частково в розмірі 1000,00 грн.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004.
Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
У відповідності до абз. 4 п. 23 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по справі, на користь держави в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274-279, 352 ЦПК України, суд, - В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення стягнення розміру аліментів на дитину задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.09.2013 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з твердої грошової суми в розмірі 500,00 грн. щомісячно на аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи з з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - повноліття.
Виконавчий лист №717/1962/13-ц, виданий 23.09.2013 року на підставі рішення Кельменецького районного суду м.Чернівці від 23.09.2013 року - відкликати.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 704,80 грн. судового збору в дохід держави.
В решта частині заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 31.07. 2018 року

Суддя Слободян Г.М.