ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/183/18
провадження № 4-с/753/230/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Козін В.Є.

з участю скаржника ОСОБА_2

представника стягувача Попова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича, заінтересована особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в порядку ст. 383 ЦПК України звернувсь до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца В.С., заінтересована особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України.Мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» по минуванню трьох років з часу набуття рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 черпня 2011 року, про стягнення з нього на користь МТСБУ 25 500 грн. 00 коп., й подане стягувачем до виконання поза межами строку пред»явлення виконавчого документа до виконання, постановою від 01 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь вказаного стягувача 25 500 грн. 00 коп. страхового відшкодування. Вважає, що стягувачем пропущений строк звернення виконавчого листа до виконання, а дії державного виконавця, який вчинив процесуальну дію щодо відкриття виконавчого провадження суперечать п.2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ст. 12 вказаного закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред»явлені до примусового виконання протягом трьох років, й виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред»явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред»явлення виконавчого документа до виконання.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити, тим самим, поновивши його права як боржника в межах виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Спектор М.О., діюча на підставі довіреності від 31 липня 2018 року, доводи скарги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на відсутність порушених прав боржника в ході проведення виконачих дій.

Представник стягувача Попов В.О., діючий на підставі довіреності від 28 грудня 2017 року, доводи скарги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, вважаючи відсутніми підстави для задоволення скарги.

Вислухавши скаржника, державного виконавця, стягувача, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, з урахуванням матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з 01 грудня 2017 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-605/11, виданого 24 листопада 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва на підставі рішення цього ж суду від 14 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ 25 500 грн. 00 коп., відкрите на підставі заяви стягувача в межах строку пред»явлення виконавчого листа до виконання (а.с.39-66, матеріали виконавчого справдження), оскільки відбулось переривання цього строку в 2013, 2014, 2015 та 2016 роках.

Так, на підставі вказаного рішення суду Дарницьким районним судом м. Києва МТСБУ видано виконавчий лист, й у межах строку пред»явлення виконавчого документа до виконання, стягувач звернувся із завою про відкриття виконавчого провадження до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві вперше в 2011 році й постановою державного виконавця від 14 грудня 2011 року відкрито виконавче провадження й за наслідками якого постановою від 14 травня 2014 року повернуто виконавчий документ стягувачу у зв»язку з відсутність встановлених джерел доходів боржника (а.с.68, матеріали виконавчого провадження), у подальшому державним виконавцем за зверненням стягувача знову було вікрито виконавче провадження й за наслідками виконання якого постановою від 18 лютого 2016 року знову виконавчий документ був повернутий стягувачу у зв»язку із відсутність встановленого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення (а.с.71, матеріали виконавчого провадження), й втретє стягувач звернувся до державного виконавця із заявою від 22 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження, за наслідками якого державним виконавцем постановою від 01 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого лисита (а.с.45, матеріали виконавчого провадження).

П. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувану відбувається у випадку, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Поверення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред»явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього закону (ч.5).

Враховуючи передбачене законом право повторно пред»явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законом, й не виконання рішення суду, стягувач повторно пред»являв виконавчий лист до виконання 2014, 2017 роках, після первинного зверення у 2011 році (матеріали виконавчого провадження).

Так, постановами державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертався стягувачу.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час вчинення процесуальної дії, визначено, що строки пред»явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред»явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред»явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» прийнято до виконання виконавчий лист згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 грудня 2017 року поза межеми строку звернення виконавчого листа до виконання, - є безпідставним, оскільки відбулось переривання цього строку.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії/бездіяльнсть державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеним та безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав стягувача як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких підстав зі скаржника на користь держави підлягають стягненню 352 грн. 40 коп. - судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича, заінтересована особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 (триста п»ятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцять днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: