Провадження № 2/234/2998/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Данелюк О.М.,

при секретарі Аксеніної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу №234/10424/18 за позовною заявою

ОСОБА_1, що мешкає за адресою: Донецька область м. Краматорськ вул. Миколаївська, 80

до

Ясногірської селищної ради, юридична адреса: Донецька область м. Краматорськ вул. Миколаївська, 165

про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності, -

Обставини справи:

12.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами загальною площею 76,0кв.м., житловою площею 52,0кв.м., який розташований за адресою: вул. Миколаївська, 80 у місті Краматорську Донецької області в порядку набувальної давності.

Позов вмотивовує тим, що 20 квітня 1997 року померла його мати ОСОБА_2, яка постійно мешкала за адресою: вул. Миколаївська, буд.80 в місті Краматорську Донецької області. Все своє свідоме життя він мешкає за вказаною адресою з 1983 року та по теперішній час. Житловий будинок по вул. Миколаївській, буд.80 в місті Краматорську Донецької області належить по 5/12 частки його дітям, ОСОБА_3, та доньці ОСОБА_4. 1/6 частка домоволодіння з господарськими та побутовими спорудами належить ОСОБА_2, померлої 20.04.1997 року. 18 серпня 1995 року ОСОБА_2 склала на його ім'я заповіт на 1/6 частку житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Миколаївська, буд.80 в місті Краматорську Донецької області, посвідчений нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, за реєстровим номером 1-4929. Після його звернення до нотаріальної контори, йому було відмовлено в оформленні спадщину з тих мотивів, що нібито у 2000 році було видане свідоцтво на право на спадщину, але ні він, ні інші родичі не отримували спадщину і до нотаріусу не зверталися. Достовірно вияснити це не має можливості, у зв'язку з тим, що архівні документи Третьої Краматорської державної нотаріальної контори за 200б рік включно були передані на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, доступ до якого відсутній у зв'язку з тим, що Донецьк знаходиться на території непідконтрольній ЗСУ. Він звертався до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, позов залишив без розгляду, та йому було рекомендовано звернутися до суду з вимогами про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. З 1985 року він користується житловим будинком загальною площею 76,0кв.м., в тому числі житловою площею 52,0кв. по вул. Миколаївській, буд.80 в місті Краматорську, продовжує в ньому мешкати, за власні кошти зробив ремонт, змінив сантехнику, змінила труби на пластикові, повністю зробила ремонт в кухні. Майно, що знаходиться в будинку куплено ним та його дружиною, він обробляє город, та використовує господарчі та побутові споруди за їх цвілевим призначенням. Всі поточні платежі за користування земельною ділянкою, будинком, а саме за послуги електроенергії, водопостачання, газ та тепло він сплачує в повному обсязі. Всі його знайомі, друзі, сусіди постійно бачать його як мешканця вказаного будинку, спілкуються з ним, він весь цей час користується будинком, доглядаю за ним, належним чином використовує за призначенням як житло, продовжую мешкати з родиною в будинку №80 по вул. Миколаївській у місті Краматорську Донецької області. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується будинком, доглядає та утримує як житло так і присадибну ділянку, повністю робить поточний та капітальний ремонт за власні кошти. Ця 1/6 частка житлового будинку на праві власності нікому не належить, інших осіб, які мали право на це нерухоме майно, немає.

Просить постановити рішення та визнати за ним право власності в порядку набувальної давності, на 1/6 частку житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами загальною площею 76,0кв.м., житловою площею 52,0кв.м., який розташований за адресою: вул. Миколаївська, 80 у місті Краматорську Донецької області, що залишилась після смерті ОСОБА_2, яка померла 20.04.1997 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 13.07.2018 провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ясногірської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 06.08.2018 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06.08.2018 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.08.2018 року.

Від позивача надійшла заява, в якій він просить справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст.47 Конституції України, ст.ст.39, 328, 344 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), відповідно до яких кожен має право на житло.

Згідно ст.319 ЦК України - власність зобовязує. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно - через пять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №194408 від 21.04.1997р. ОСОБА_2 померла 20.04.1997 року.

Відповідно до заповіту від 18.08.1995 року ОСОБА_2 заповіла належну їй 1/6 частку житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: вул. Миколаївська, 80 у місті Краматорську Донецької області, ОСОБА_1 з наданням довічного права користування даною часткою житлового будинку гр-ну ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про народження, матірю позивача ОСОБА_1 є померла ОСОБА_7

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №381487 від 22.09.1972р., ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8, та після його реєстрації їй було присвоєне прізвище «Шмакова».

Відповідно до довідки про склад сімї №02-27/134 від 07.02.2018р. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті ОСОБА_7

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2017р., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у звязку із відсутністю можливості витребувати документи спадкової справи з Донецького обласного нотаріального архіву, оскільки м. Донецьк знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України.

Таким чином, все життя ОСОБА_1 проживав в даному будинку, по даний час позивач по справі добросовісно, відкрито та безперервно володів житловим будинком за №80 по вул. Миколаївській у місті Краматорську Донецької області і відповідно, в розумінні ст.344 ЦК України набула право власності на це майно в порядку набувальної давності.

Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У звязку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.11, 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 144, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ясногірської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку набувальної давності, на 1/6 частку житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: вул. Миколаївська, 80 у місті Краматорську Донецької області, що залишилась після смерті ОСОБА_2, яка померла 20.04.1997 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Краматорського

міського суду ОСОБА_9