№ 207/1727/18
№ 2/207/1167/18
01 жовтня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Онищенко Н.В.
за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Адміністрація Південного Району Кам'янської міської ради відділ реєстраці фізичних осіб та місця їх перебування про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2Ю в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі,не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив.
Представник Третьої особи в судове засідання не зявився. Надав заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
У судовому засіданні встановлено, що в грудні 2009 року квартира №50 за адресою: проспект Свободи буд. 67 м. Камянське була приватизована пятьма особами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Таким чином на дату набуття квартири у власність, кожному зі співвласником належало по 1/5 частини квартири.
ОСОБА_6 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КИ №431699 від 01 листопада 2011 року.
ОСОБА_7 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КИ №579218 від 28 травня 2014 року.
Згідно за договором дарування 1/5 частки квартири від 19.11.2014 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 належну йому після приватизації 1/5 частки квартири. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2018 року ОСОБА_1 успадкувала 2/5 частки квартири в порядку спадкування за законом, таким чином в купі ОСОБА_1 належить на праві власності 4/5 частини квартири, а ОСОБА_2 1/5 частка квартири.
Згідно акту про не проживання від 15.05.2018 року, затвердженого Директором КП КМР «УКОЖФ» ОСОБА_4 не проживає у квартирі з 2013 року.
Суд з власної ініціативи для повного та всебічного розгляду справи просив надати інформацію стосовно ОСОБА_4 чи перебуває він в установах відбування покарання, чи не перебуває в лавах Збройних сил України.
ОСОБА_4 не перебуває у лавах Збройних Сил України, про що свідчить відповідь №4/2902 від 07.09.2018 року Міністерства оборони України Камянського ОМВК.
Також згідно відповіді від 16.07.2018 року № 3/5-8345/21-18 МЮУ Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції ОСОБА_4 був засуджений 26.09.2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровсьокї області за ст.ст. 164 ч.1, 75, 76 КК України на строк 1 рік 6 місяців обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.12.2012 року, згідно ст. 78 КК України, відмінено іспитовий строк та направлено в місяця обмеження волі на призначений строк.З 12.07.2013 року відбував покарання в Державній установі "Широківський виправний центр (№75)" Дніпропетровської області. Звільнений з ДУ "Широківський виправний центр (№75)" Дніпропетровської області 0.03.2014 року, за ст. 81 КК України, умовно-достроково на 7 місяців 25 днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 319, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.
У відповідності зі статтею 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За правилами, встановленими частиною другою статті 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі з 2013 року, що належить позивачам на праві власності, не сплачує комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратив право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідача ОСОБА_4 не існує.
Керуючись ст.ст. 3-13, 76-89, 141, 223, 235, 258- 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Адміністрація Південного Району Кам'янської міської ради відділ реєстраці фізичних осіб та місця їх перебування про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №50 у будинку №67 по проспекту Свободи у місті Камянське Дніпропетровської області,що є підставою для зняття його з реєстрації за адресою.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач та третя особа має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.К. Подобєд