Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" вересня 2018 р. 145/1197/18

2/145/735/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Черемошненської сільської ради, Тиврівської РДА про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_6, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії НОМЕР_3 від 08 жовтня 2002 року, а також право на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яку ОСОБА_6 в свою чергу успадкувала після смерті її матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

За життя ОСОБА_6 належним їй майном не розпорядилася.

Він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після неї. Крім нього іншою спадкоємицею першої черги спадкування за законом є їх дочка - ОСОБА_2

Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини постійно проживав разом із нею однією сім'єю та від спадщини не відмовився.

Їх дочка - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та із заявами про прийняття спадщини не зверталась, на спадщину не претендує.

З метою оформлення прийнятої спадщини він звернувся до Тиврівської держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено з тих підстав, що щодо обидвох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в державному земельному кадастрі зазначено, що вони перебувають в державній власності та власником її є Тиврівська РДА, крім того державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_9 видано після її смерті, ОСОБА_6 не переоформила її на себе в порядку спадкування за законом.

Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_5, площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Тиврів Вінницької області.

Визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Тиврів Вінницької області, яка успадкувала дану земельну ділянку після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Тиврів Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, пояснила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - її батьки, вона спадщину після смерті матері не приймала, з нею не проживала, а жила по АДРЕСА_2 ві смт. Тиврові і там була прописана. Через рік після смерті матері перейшла жити в будинок до батька.

Представник Черемошненської сільської ради ОСОБА_3 позов визнав.

Представник відповідача Тиврівської РДА в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, не заперечує в задоволенні позову.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7), яка до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_3 що стверджується довідкою виконкому Тиврівської селищної ради № 705 від 01.11.2017 року (а.с. 13).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії НОМЕР_3 від 08 жовтня 2002 року, а також право на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яку ОСОБА_6 в свою чергу успадкувала після смерті її матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

За життя ОСОБА_6 належним їй майном не розпорядилася.

Позивач- її чоловік, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 11) є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після неї. Крім нього іншою спадкоємицею першої черги спадкування за законом є їх дочка - ОСОБА_2

Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини постійно проживав разом із нею однією сім'єю та від спадщини не відмовився.

Їх дочка - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та із заявами про прийняття спадщини не зверталась, на спадщину не претендує, що було встановлено в судовому засіданні.

З метою оформлення прийнятої спадщини він звернувся до Тиврівської держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено з тих підстав, що в державному земельному кадастрі зазначено, що дві земельні ділянки перебувають в державній власності та власником її є Тиврівська РДА, крім того державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_9 видано після її смерті, ОСОБА_6 не переоформила її на себе в порядку спадкування за законом.

За життя ОСОБА_6 на підставі розпорядження Тиврівської райдержадміністрації № 135-р від 15.05.2002 року на її ім'я було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Право власності ОСОБА_6 на цю земельну ділянку було зареєстроване в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_1, що стверджується відповідною відміткою в самому державному акті.

За таких обставин ОСОБА_6 відповідно до ст.125 ЗК України за життя набула право власності на зазначену земельну ділянку.

При цьому з витягу з Державного земельного кадастру про зазначену земельну ділянку вбачається, що вона з 27.10.2010 року зареєстрована в державному земельному кадастрі як державна власність, власником її зазначена Тиврівська райдержадміністрація, земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Агрофірма Красне» як невитребуваний пай.

Разом з тим, невитребуваний земельний пай - це умовна земельна частка, на яку громадянин не отримав земельний сертифікат. Законом «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено механізм їх використання. Так, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки у відповідності до їх місця розташування за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням до отримання їх власниками.

Оскільки на зазначену земельну ділянку було видано державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_6 взамін сертифіката на право на земельну частку (пай), така ділянка не може вважатись невитребуваним паєм.

Крім того, у відповідності до ст. 1277 ЦК України (чинної на час реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі), лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд міг визнати спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В даному випадку жодної із зазначений підстав для переходу спадкового майна до держави не було. Рішення про визнання спадщини відумерлою судом не приймалося і не могло прийматися, так як позивач є спадкоємцем за законом та спадщину прийняв.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття, а час її оформлення жодним строком не обмежується.

За таких обставин жодних підстав реєструвати вказану земельну ділянку в державному земельному кадастрі як державну власність не було, а тому ця земельна ділянка входить до складу прийнятої позивачем спадщини.

З витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_5 (а.с. 16).

Згідно звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки її вартість становить 43275,00 грн.

Відомості про обмеження у використанні даної земельної ділянки не зареєстровані, що стверджується вищевказаним витягом з ДЗК.

Крім того, до складу спадщини входить також і право на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яку ОСОБА_6 в свою чергу успадкувала після смерті її матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_7 до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_3 що стверджується довідкою виконкому Тиврівської селищної ради № 706 від 01.11.2018 року (а.с. 12).

За життя вона належним їй майном не розпорядилася.

Єдиною спадкоємицею першої черги спадкування за законом після неї була її дочка - ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9), яка спадщину прийняла в силу положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (чинного на той час), так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім'єю.

За життя ОСОБА_7 як член КСП мала право на земельну частку (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах в землях, які перебували в колективній власності КСП ім. Данила Нечая с. Черемошне Тиврівського району Вінницької області відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_6 від 26 грудня 1995 року (№ 316 у списку).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР ( з 01.01.2004 року - ч. 5 ст. 1268 ЦК України) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність відповідного свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 чинного ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, в тому числі і нормами ЦК УРСР 1963 року не визначено правових наслідків невиконання цього обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення права на спадщину у спадкоємця (яке пов'язується з її прийняттям) як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Тобто у разі смерті спадкоємця, який прийняв спадщину, але не одержав свідоцтва про право на спадщину та (або) не здійснив його державної реєстрації, право на набуту спадщину входить до складу спадщини, що відкрилась (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведені в інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

За таких обставин право на земельну частку (пай) увійшло до складу прийнятої ОСОБА_6 спадщини.

В подальшому на підставі розпорядження Тиврівської райдержадміністрації № 135-р. від 15.05.2002 року належну ОСОБА_7 земельну частку (пай) було виділено в натурі та видано на її ім'я взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Державний акт було видано на руки ОСОБА_6.

З витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4.

Згідно звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки її вартість становить 43275 грн.

Відомості про обмеження у використанні даної земельної ділянки не зареєстровані, що стверджується вищевказаним витягом з ДЗК.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_5, площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Тиврів Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 2,0684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Тиврів Вінницької області, яка успадкувала дану земельну ділянку після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Тиврів Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 28.09.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.