Справа № 308/4215/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

за участі секретаря судового засідання Гайданки Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 01 вересня 2007 року між нею, громадянкою України ОСОБА_1 (до шлюбу прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем громадянином України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений шлюб, зареєстрований Новоселецькою сільською радою, Перечинського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 01 вересня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 02.

Вказує, що за час перебування в шлюбі у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначає, що вони проживали повноцінною сімєю, однак протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Чоловік перейшов жити до своїх батьків у с. Новоселиця, Перечинського району. І до цього моменту в них виникали сімейні непорозуміння, але після таких подій вважає, що про жодне примирення чи збереження сімейних відносин мова йти не може.

Пояснює, що фактично з цього часу шлюбні та сімейні відносини між нею та чоловіком припинені, налагодити спільне життя неможливо. Тому вона з чоловіком проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини між ними припинені. Їхня спільна донька перебуває на її утриманні та вихованні. Жодної участі у вихованні доньки чоловік не бере, морально сім'ю не підтримує, матеріально не допомагає.

Також зазначає, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на виховання дітей. Через різні характери між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливі.

Стверджує, що за наведених обставин їхній з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Майнових спорів між ними немає.

Зазначає, що обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб, - немає. Просить суд не надавати строку для примирення.

На підставі викладеного просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати.

17.08.2018 року через канцелярію суду зареєстровано відзив відповідача у справі ОСОБА_2, з якого вбачається, що в останні роки у їхніх відносинах з дружиною почали виникати непорозуміння, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Зазначає, що зараз він і позивачка проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, близьких стосунків не підтримують. Майнових спорів між ними немає. Вважає, що подальше збереження сімейних відносин між ними неможливе.

Однак, вказує, що твердження позивачки, що їхня спільна донька перебуває на її утриманні та вихованні, що він як батько жодної участі в її вихованні не бере, морально та матеріально не допомагає нічим не доведені, вказана інформація не відповідає дійсним обставинам справи. Стверджує, що у їхній сім'ї, яка на жаль розпалася, питаннями догляду, піклування, в тому числі виховання дитини, більше доводилося займатися йому, ніж дружині.

02.10.2018 року через канцелярію суду зареєстровано відповідь відзив, подану представником позивача ОСОБА_6, з якої вбачається, що так як відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив факт припинення між ними фактичних шлюбних відносин та також вважає, що збереження сімейних відносин між ними неможливе, просить суд шлюб між позивачкою та відповідачем розірвати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, однак разом з відповіддю на відзив представник позивача ОСОБА_6 подав через канцелярію суду 02.10.2018 року клопотання про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги вони підтримують, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, однак, 02.10.2018 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що позов про розірвання шлюбу визнає, так як вони з дружиною не проживають разом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2007 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_2), було укладено шлюб, який зареєстровано у Виконкомі Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 01.09.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ №022906, виданим 01.09.2007 року Виконкомом Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ №098870, виданого 02.04.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, де її батьками значаться сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та не бажає з ним проживати.

Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати.

Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 142, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 01.09.2007 року у виконкомі Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, за актовим записом № 02 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3), (свідоцтво про шлюб серії 1-ФМ №022906 від 01.09.2007 року) розірвати.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 324818389, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: 324818389, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик