Справа № 161/1563/18 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/836/18 Категорія: 50 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Здрилюк О.І.,

секретар с/з - Савчук О.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на рішення Луцького місьрайонного суду Волинської області від 31 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовувала тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2011 року було розірвано шлюб між нею і відповідачем. У них народилася дочка ОСОБА_7, яка перебуває на її повному утриманні. Батько дитини ОСОБА_6 будь-якої допомоги на утримання дочки не надає, рішенням суду він у зв'язку із захворюванням визнаний недієздатним і йому призначений опікун - ОСОБА_4, батько дитини - ОСОБА_6 отримує пенсію.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що відповідно до вимог закону майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун, позивач просила суд покласти майновий обов'язок по сплаті аліментів на опікуна відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_4

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2018 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Постановлено стягувати із ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 % всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконання майнового обов'язку по сплаті аліментів ОСОБА_6 за його рахунок покладено на опікуна відповідача - ОСОБА_4.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідача - адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на це рішення, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили і просили скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що сторони по справі - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2003 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2011 року шлюб між ними розірвано (а.с.5).

За час шлюбу у них 01 жовтня 2004 року народилася дочка ОСОБА_7, про що було видано свідоцтво про народження (а.с.8).

Судом також встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача ОСОБА_2

В судовому засіданні, крім того, встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2014 року відповідача ОСОБА_6 було визнано недієздатним та йому призначено опікуна - ОСОБА_4 (а.с.7).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та, стягуючи з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько дитини зобов'язаний утримувати свою дитину, визнання особи недієздатною не припиняє її обов'язок утримувати свою неповнолітню дитину, такий обов'язок повинен виконувати опікун за рахунок коштів недієздатної особи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з дотриманням вимог закону і відповідають встановленим обставинам справи.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 цього Кодексу передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна , грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями частини 2 статті 15 СК України якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов'язок немайнового характеру припиняється у зв'язку з неможливістю його виконання. Майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

Врахувавши зазначені обставини справи, а також те, що батько неповнолітньої дитини отримує пенсію, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, стягнувши з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки, поклавши майновий обов'язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини за його рахунок на опікуна - ОСОБА_4

При цьому суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що відповідач непрацездатний, є особою з інвалідністю і пенсія є єдиним видом його доходу, оскільки закон не передбачає звільнення одного з батьків від його обов'язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей у випадку визнання його недієздатним.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді