Справа №127/9754/18
Провадження № 2/127/1673/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що в період з 2011 року по 2016 рік ОСОБА_1 проживала однією сім'єю із ОСОБА_2. В період спільного проживання у них народився син ОСОБА_3. Батько дитини молодий, здоровий, непрацездатних дружини, батьків та інших утриманців немає, його матеріальний стан гарний, у його володінні знаходиться вантажний автомобіль марки FORD TRANSIT. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_2 було зобовязано сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 27.04 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200, 00 гривень. Враховуючи те, що батько дитини окрім аліментів нічим не допомагає, не приймає участі у вихованні дитини, розмір аліментів, які сплачує відповідач ОСОБА_2 на користь позивача є низьким. Також, позивач постійно несе витрати на оздоровлення, відвідування дитячого садочка і лікування, ще й дитина йде у перший клас. Позивач має на утримані доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, а заробітна плата ОСОБА_1 становить всього 5 тисяч гривень.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1 200, 00 гривень до 3 000, 00 гривень.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами, викладеним в позовній заяві, та просила задовольнити.

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

В матеріалах справ міститься відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач одружений та має від цього шлюбу малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 Крім цього, Крім цього батьки відповідача є інвалідами третьої групи загального захворювання, проживають одиноко та потребують допомоги. Вантажного автомобіля марки FORDTRANSIT у відповідача немає, оскільки він його продав ще у 2017 році, додатково позичив кошти і так зумів придбати невеликий будинок в с. с. Мізяківські Хутори. Будинок потребував ремонту і відповідач вимушений був знову позичати кошти, щоб робити ремонт. Із-за цього на сьогоднішній день він в боргах.

Відповідач постійного заробітку не має, перебивається усіма можливостями, щоб щось заробити для сплати аліментів та утримання сімї та батьків. Окрім того, позивач чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з сином. Позивач зазначає, що має на утриманні ОСОБА_1, однак це не дитина відповідача. На час ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів він був одинокий, не мав утриманців, працював.

Тепер він має дружину, яка не працює із-за догляду за дитиною, має малолітню дитину, вимушений допомагати батькам - інвалідам, при цьому не має постійного заробітку. Таким чином, якщо є зміна матеріального та сімейного стану, то ніяк не в сторону поліпшення, а навпаки. З огляду на зазначене, підстав для зміни розміру аліментів у бік збільшення не існує. Збільшення розміру аліментів поставить відповідача у вкрай невигідне становище, коли він не зможе сплачувати аліменти у повному розмірі, внаслідок чого утвориться заборгованість. Встановлений раніше розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, необхідність виплати аліментів співмірна із матеріальними можливостями відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім'єюі мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 220324, виданого ВДРАЦС ВМУЮ Вінницької області 04.05.2012 року, який проживає разом із матірю. (а.с.3, 76).

Також, судом встановлено, що згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1 200, 00 гривень.

Позивач працює укладальником продукції медичного призначення і за період з листопада місяця 2017 року по квітень місяць 2018 року її дохід складає 33 338, 51 гривень. (а.с. 83)

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 наразі перебуває в другому шлюбі із ОСОБА_6, від якого подружжя має малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 51-52) ОСОБА_6 на даний час знаходиться у відпустці по вагітності та пологах. (а.с. 53)

Батьки відповідача є інвалідами третьої групи. (а.с. 54)

Твердження позивача про те, що у відповідача наявний вантажний автомобіль марки FORDTRANSIT спростовуються матеріалами справи. (а.с. 56)

Позивачем суду не доведено, що матеріальний стан ОСОБА_7 покращився з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Зважаючи на викладене вище, суд прийшов до висновку, що позивачем необґрунтовано та не доведено необхідності стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 3 000, 00 гривень. Окрім того, посилання ОСОБА_1 на те, що вона несе додаткові витрати у звязку із оздоровленням дитини, відвідуванням дитячого садочку, лікуванням, розвитком дитини (а.с. 61,64-70), розглядаються судом як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Судом прийнято до уваги, що відповідач по справі на даний час має іншу сімю, в тому числі неповнолітнього сина. Дружина відповідача перебуває у декретній відпустці, що виключає змогу працювати.

Також, судом враховано прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік», який з 1 липня 2018 року становить 1 944, 00гривні.

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, то в даному випадку аліменти визначені Вінницьким міським судом Вінницької області, з урахуванням того, що батьки мають рівні обовязки по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, на сьогоднішній день можуть забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зміни розміру аліментів та вважає, що розмір аліментів визначений за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, є достатнім для утримання дитини, адже утримання дитини у відповідності до ст. 180 СК України є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Суд прийшов до висновку, враховуючи положення ч. 1 ст. 192 СК України, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні.

В ході розгляду справи судом не встановлено реальну змогу відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 3 000, 00 гривень.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 192 СК України, Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік», ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76-81, 81-83, 89, 141, 263- 265, 274, 274-277 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. У відповідності до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 01.10.2018 року.

Суддя О.О. Жмудь