Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 756/11443/15-ц

провадження № 61-18999св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», правонаступник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 січня 2017 року в складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Невідомої Т. О., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 25 червня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого розмір ліміту відновлювальної кредитної лінії становить 18 000 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконала своїх кредитних зобов'язань, у неї виникла заборгованість перед банком, яка на 12 серпня 2015 року становить 37 398,06 грн та складається з 15 955,31 грн заборгованості за тілом кредиту, 18 174,55 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту (за наданим овердрафтом), 120,24 грн заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 3 147,96 грн неустойки.

На підставі викладеного ПАТ «Альфа-Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 37 398,06 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року (у складі судді Васалатія К. А.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що станом на 26 серпня 2016 року заборгованості у ОСОБА_1 перед банком не має.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість в розмірі 37 398,06 грн, з яких: 15 955,31 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 174,55 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту (за наданим овердрафтом), 120,24 грн - заборгованість за процентами за користування кредитною лінією, 3 147,96 грн - пеня за прострочення виконання зобов'язань.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що до ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції відповідач додав до матеріалів справи лист-повідомлення про відступлення права вимоги ПАТ «Альфа-Банк» за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», проте суд першої інстанції, порушивши норми процесуального права, не вирішив питання про залучення правонаступника та безпідставно відмовив у позові. Оскільки відповідач належним чином не виконала своїх кредитних зобов'язань, у неї виникла заборгованість станом на 12 серпня 2015 року в розмірі 37 398,06 грн, яка підлягає стягненню на користь нового кредитора.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно залучили до участі у справі як правонаступника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не набуло прав нового кредитора. Апеляційний суд безпідставно задовольнив позовні вимоги та стягнув заборгованість за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не зверталося до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Позивач не надав доказів на підтвердження розміру кредитної заборгованості. ПАТ «Альфа-Банк» не надало ОСОБА_1 для ознайомлення та підписання публічної пропозиції на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суди встановили, що 25 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Альфа-Банк» з анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням кредитної картки «new Альфа -покупка MC MASS гривня».

У заяві відповідач зазначила, що бажана сума ліміту кредитування становить 18 000 грн.

Апеляційний суд установив, що згідно з пунктом 1 анкети-заяви від 25 червня 2011 року підписанням цієї заяви клієнт підтверджує, що ця заява є акцептуванням публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» у розумінні статті 642 ЦК України. Клієнт беззаперечно підтверджує, що приймає пропозицію банку на оформлення кредитної картки та йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення усі умови договору, в тому числі умови отримання і обслуговування кредитної картки.

Відповідно до пункту 6 анкети-заяви клієнт також підтверджує, що зі змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.alfabank.com.ua, правилами користування банківською платіжною карткою, тарифами банку, які є невід'ємною частиною договору, та довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки він ознайомлений та згодний.

Свій примірник договору, який включає в себе примірник публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції, правила користування банківською платіжною карткою, тарифи та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки і додатка до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Кредитна картка», клієнт отримав у момент укладення договору.

30 червня 2011 року ОСОБА_1 підписала додаток до публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Альфа-покупка»), в якому надала згоду на оформлення на її ім'я карткового рахунка. Строк дії картки - два роки з моменту випуску. Ліміт відновлювальної кредитної лінії за карткою встановлено в межах 18 000 грн.

У пункті 7 вищевказаного додатка сторони погодили, що всі відносини між клієнтом та банком врегульовано положеннями публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами за ведення та обслуговування карткового рахунка, а також правилами користування банківською платіжною карткою.

Встановлено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії становить 28 % на торгові операції та 36 % на операції зі зняття коштів. Мінімальний платіж становить 7 % загальної заборгованості за кредитною лінією. Дата сплати щомісячного обов'язкового мінімального платежу за кредитом - до 14 числа.

Апеляційний суд встановив, що відповідач належним чином не виконувала своїх зобов'язань позичальника щодо повернення отриманих кредитних коштів, у зв'язку з чим за нею рахується заборгованість за договором, яка на 12 серпня 2015 року становить 37 398,06 грн, з яких: 15 955,31 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 174,55 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 120,24 грн - заборгованість за процентами, 3 147,96 грн - неустойка, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 30 червня 2011 року щодо клієнта банку ОСОБА_1

Листом-вимогою про дострокове повернення кредиту від 06 квітня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» повідомило ОСОБА_1 про наявність у неї заборгованості у розмірі 37 398,06 грн та вимагало достроково повернути кредитні кошти, сплатити нараховані проценти і неустойку в строк не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги.

Вказана вимога у встановлений в ній строк виконана не була. Погашення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 30 червня 2011 року не відбулося.

21 червня 2016 року (тобто після звернення ПАТ «Альфа-Банк» з позовом до суду) між ПАТ «Альфа-Банк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 30 червня 2011 року, укладений з ОСОБА_1

Листом від 13 липня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» повідомило ОСОБА_1 про укладення договору факторингу та відступлення права вимоги за її кредитними зобов'язаннями.

Статтею 510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою. Підставою для заміни кредитора може бути, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив (стаття 37 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Отже, як відомо з матеріалів справи, до ухвалення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року відбулося відступлення ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за договором про комплексне банківське обслуговування з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Однак доказів звернення до суду першої інстанції із заявою про залучення до участі у справі правонаступника ні позивач, ні новий кредитор до матеріалів справи не надали.

Відповідно до статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, на час ухвалення рішення суду першої інстанції ПАТ «Альфа-Банк» не мало права вимоги до ОСОБА_1

Встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не зверталося до суду з апеляційною скарго на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

На час подання апеляційної скарги ПАТ «Альфа-Банк» не було стороною кредитного договору, оскільки 21 червня 2016 року відступило право вимоги за цим правочином ТОВ «Кредитні ініціативи», яке з апеляційною скаргою до суду не зверталося.

Отже, апеляційний суд не обґрунтував підстав прийняття апеляційної скарги від особи, яка не була учасником кредитних правовідносин, та не навів доводів, яким чином порушено її права рішенням у справі, ухваленим місцевим судом.

Також суд апеляційної інстанції не зазначив, з яких підстав задовольнив апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» та стягнув кошти на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому немає правових підстав для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Таким чином, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 січня 2017 року скасувати,справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В.Пророк

В. М.Сімоненко

І. М.Фаловська