АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/799/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Задвірний В.І.

з участю : позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представників відповідачів

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/21861/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2018 року у складі судді Стефанишина С.Л. по справі за позовом ОСОБА_4 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати постанову та акт головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Заворотного О.М. про передачу майна стягувачу від 11 жовтня 2017 року у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні №53810059 про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що державним виконавцем під час проведення виконавчих дій було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він повідомляв державного виконавця, що готовий виконати рішення суду в добровільному порядку, не заперечував проти вселення ОСОБА_5, натомість державний виконавець провів оцінку майна, зокрема квартири АДРЕСА_1 загальною площею 59,2 кв.м. та житловою площею 36,8 кв.м., ? частина якої йому належить та виставив її на прилюдні торги, при цьому, не приймаючи до уваги, наявність в нього іншого рухомого майна, зокрема автомобіля марки ГАЗ 3110, 2000 року випуску, тип кузова легковий седан-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та металевого контейнера, розташованого на торговому місці № НОМЕР_2 на ринку колективного підприємства «Спецбудмеханізація» в м. Хмельницькому по вул. Геологів, 7 у м. Хмельницькому. Отже, державним виконавцем в порушення вимог ст. ст. 20, 28, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» було проведено звернення стягнення одразу на квартиру, яка є єдиним його житлом, хоча звернення на житло може застосовуватися лише в останню чергу. Крім того, як зазначав позивач, передавши ? частину квартири ОСОБА_5 в рахунок боргу за виконавчими документами, державний виконавець фактично позбавив його прав на житло, всупереч вимогам чинного законодавства України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л. Провадження № 22-ц/792/799/18

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 59

2018 року позов ОСОБА_4 задоволено, визнано незаконним та скасовано постанову та акт головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Заворотного О.М. про передачу майна стягувачу від 11 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № 53810059 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми коштів.

Стягнуто з Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_5 на користь держави судовий збір рівними частками у розмірі 1280 грн.

З таким рішення суду першої інстанції не погодилися ОСОБА_5 та Другий відділ державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі Другий відділ державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки державний виконавець під час виконання рішення суду дотримувався вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема відповідно до ст. 18 цього Закону вжив всі необхідні заходи для його виконання та діяв неупереджено. Фактично, позивач в позовній заяві оскаржує дії державного виконавця, при цьому вказує на нібито допущені ним порушення при винесенні постанови та акту, але постанова про опис та арешт майна не повинна була розглядатися в порядку позовного провадження, що є порушенням процесуального законодавства. Посилається, ДВС, що ОСОБА_4 вказує на порушення державним виконавцем порядок черговості звернення стягнення на майно, при цьому пропустивши строк на оскарження зазначеного питання, так як постанова постановлена 29.05.2017, тому строк на її оскарження закінчився 8 червня 2017 року. Зазначає апелянт, що боржнику було достеменно відомо про винесення державним виконавцем постанови про опис та арешт майна, а саме ? частини квартири АДРЕСА_1, яка і була передана ОСОБА_4 на відповідальне зберігання. Крім того, 14.05.2017 боржнику та стягувачу було направлено повідомлення про проведену експертну оцінку арештованого майна, ОСОБА_4 зазначене повідомлення отримав 3.07.2017, проте звіт про оцінку майна станом на 5.12.2017 не оскаржив, оскільки ніяких перешкод для проведення торгів не було державним виконавцем направлено заявку на реалізацію ? частини квартири позивача. Оскільки електронні торги з реалізації арештованого майна декілька разів не відбулися, тому 9.10.2017 було запропоновано стягувачу залишити нереалізоване майно за собою відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», а 10.102017 ОСОБА_4 був повідомлений щодо передачі нереалізованого майна стягувачеві.

За таких обставин, Другий відділ ДВС вважає, що поданий позов не підлягав задоволенню. Оскільки в позовній заяві не вказана жодна із підстав передбачених ст. ст. 203-215 ЦК України, що тягне недійсність правочину. Тобто передачу нереалізованого арештованого нерухомого майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а порушення на які посилається позивач і приписує їх державному виконавцю, необхідно розглядати за правилами VII ЦПК України, проте боржник за виконавчим провадженням не оскаржив жодної з виконавчої дії державного виконавця і тим самим визнав їх правомірність.

ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі, також вважає, рішення суду незаконним, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що боржник мав право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізовувати в першу чергу, але черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Зазначає, що судом не враховано, небажання ОСОБА_4 добровільно виконати рішення суду про поділ майна подружжя, тому опис і арешт майна, а саме ? частини квартири було єдиним можливим способом все ж таки виконати рішення суду. ОСОБА_4 був повідомлений про всі виконавчі дії, достеменно знав про проведену оцінку майна і передачу його для реалізації на електронні торги, проте жодних постанов державного виконавця не оскаржив. Також, ОСОБА_5, вказує, що судом не прийнято до уваги той факт, що вона погодилася залишити нереалізоване майно за собою та внесла на рахунок ДВС доплату різниці в сумі 61 000 грн., тому 11.10.2017 державний виконавець виніс відповідну постанову та склав акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Обидва апелянти, просили скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2018 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.11.2016 року визнано право власності за ОСОБА_5 на одну другу частину квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 59,2 кв.м. та житловою площею 36,8 кв.м. Усунуто перешкоди в користуванні квартирою та вселено ОСОБА_5 у квартиру за АДРЕСА_1. Виділено ОСОБА_4 автомобіль марки ГАЗ 3110, 2000 року випуску, тип кузова легковий седан-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості однієї другої його частини в розмірі 22 788,82 грн. Виділено ОСОБА_4 будівельні матеріали, використані на будівництво будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2 та стягнуто з останнього грошову компенсацію половини їх вартості на користь дружини в сумі 140 397 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 вартість однієї другої частини металевого контейнера, розташованого на торговому місці № НОМЕР_2 на ринку колективного підприємства «Спецбудмеханізація» в м. Хмельницькому по вулиці Геологів, 7 у м. Хмельницькому в сумі 13 320,0 грн.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 вартості ? частини металевого контейнера, розташованого на торговому місці № НОМЕР_2 на ринку колективного підприємства «Спецбудмеханізація» по вул. Геологів, 7 в м. Хмельницькому в сумі 13 320 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення : Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності за кожним по ? частині металевого контейнера, розташованого на торговому місці № НОМЕР_2 на ринку колективного підприємства «Спецбудмеханізація» по вул. Геологів, 7 в м. Хмельницькому, в ідеальних частках без його реального поділу і залишати даний контейнер у їх спільній частковій власності. В решті рішення залишено без змін.

Згідно зазначеного рішення суду на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області перебували : виконавчий лист №686/14410/15 від 19.04.2017 року, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 140397 грн., виконавчий лист №686/14410/15 від 19.04.2017 року, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 22788,82 грн., виконавчий лист №686/14410/15 від 19.04.2017 року виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 10787,15 грн. та виконавчий лист №686/14410/15-ц від 19.04.2017 року виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про усунення перешкоди в користуванні квартирою та вселити ОСОБА_5 у квартиру за АДРЕСА_1.

25 квітня 2017 року відкрито виконавчі провадження за вказаними виконавчими документами за №№53810059, 53810033, 53810209 та 53810196 відповідно, а 10 жовтня 2017 року постановою державного виконавця виконавчі провадження №№53810059, 53810033, 53810209 об'єднані у зведене виконавче провадження № 54873928.

31 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53810196 з виконання виконавчого листа № 686/14410/15-ц від 19.04.2017 року виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про усунення перешкоди в користуванні квартирою та вселення ОСОБА_5 у квартиру за АДРЕСА_1, у зв'язку із повним виконанням рішення суду згідно акта державного виконавця від 29.05.2017 року.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника 29.05.2017 року накладено арешт на ? частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

5 грудня 2017 року за заявкою державного виконавця було проведено експертну оцінку арештованого нерухомого майна у вигляді ? частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

20 липня 2017 року державний виконавець звернувся з заявою до Хмельницької філії ДП «Сетам» про реалізацію шляхом проведення електронних торгів ? частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за початковою ціною 335 690 грн.

Електронні торги проводились тричі - 15.08. 2017 року, 4.09.2017 року, 25.09.2017 року, проте вони не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців, При цьому здійснювалась переоцінку нереалізованого майна та початкова ціна для реалізації нерухомого майна складала відповідно 15.08.2017 року - 335690 грн., 4.09 2017 року -285 338 грн. 50коп., 25.09.2017 року 234 983 грн.

11 жовтня 2017 року державний виконавець виніс постанову про передачу ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 в сумі 173 972 грн. 97 коп. ? частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В цей же день державний виконавець склав Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, за яким передав ОСОБА_5 на підставі ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» вищевказане нерухоме майно.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності володіє земельною ділянкою АДРЕСА_2 та будівельними матеріалами, використаними при будівництві будинку на цій земельній ділянці, автомобілем марки ГАЗ 3110, 2000 року випуску, ? частиною металевого контейнера на торговому місці № НОМЕР_2 на ринку колективного підприємства «Спецбудмеханізація» у м. Хмельницькому. Також він отримує пенсію по інвалідності.

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на нерухоме майно фізичної особи, за яким звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У відповідності до ст. 61 цього ж Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Як вбачається з аналізу даних норм Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на нерухоме майно боржника допускається лише у випадку відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, а на житловий будинок, в якому проживає боржник, стягнення звертається в останню чергу.

При цьому, державний виконавець не може змінити в такому випадку черговість стягнення в межах своїх повноважень, передбачених ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки особливості звернення стягнення на нерухому майно боржника, та житлове приміщення , в якому він проживає, визначені виключно положеннями ст. 50 Закону і не можуть бути змінені державним виконавцем.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 на праві власності володіє земельною ділянкою АДРЕСА_2 та будівельними матеріалами, використаними при будівництві будинку на цій земельній ділянці, автомобілем марки ГАЗ 3110, 2000 року випуску, ? частиною металевого контейнера на торговому місці № НОМЕР_2 на ринку колективного підприємства «Спецбудмеханізація» у м. Хмельницькому. Також він отримує пенсію по інвалідності.

Однак державний виконавець в ході виконавчого провадження не звернув стягнення на рухоме майно боржника у вигляді автомобіля та металевого контейнера, нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та будівельних матеріалів, на яке мав звернути в першу чергу, а в порушення вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» одразу звернув стягнення на житлове приміщення у вигляді ? частини квартири, в якій зареєстровано місце проживання боржника.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Вказані дії державного виконавця призвели до фактичної втрати позивачем єдиного житлового приміщення, яким він володіє та користується, що є порушенням ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, та вимог Конституції України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову відповідає нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги виконавчої служби, що державний виконавець під час виконання рішення суду дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження», фактично позивач в позовній заяві оскаржує дії державного виконавця, а тому постанова про опис та арешт майна не повинна була розглядатися в порядку позовного провадження, що є порушенням процесуального законодавства, позивач пропустив строк на оскарження дій державного виконавця, при цьому боржник за виконавчим провадженням не оскаржив жодної з виконавчої дії державного виконавця і тим самим визнав їх правомірність слід відхилити.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 202 ЦК України).

З огляду на приписи Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку якщо стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника

Оскільки вказані вище письмові документи, складені державним виконавцем, є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно, то ефективним способом захисту прав боржника є пред'явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16, від 6-1804-цс16 від 14 червня 2017 року та постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року по справі № 463/593/16-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована при вирішенні спору.

Щодо тверджень апелянта дотримання виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», то вони спростовуються вищенаведеними мотивами та нормами чинного законодавства.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_5

ЇЇ твердження, що боржник мав право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізовувати в першу чергу, але черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем теж спростовуються наведеними нормами Закону України «Про виконавче провадження», якими визначений особливий порядок звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в тому числі на житлове приміщення, в якому він проживає.

У боржника наявне інше рухоме та нерухоме нежитлове майно, на яке може бути звернуто стягнення і вартість якого може перевищувати розмір заборгованості перед стягувачем.

При цьому, апелянтами не наведено жодних доказів неможливості звернення стягнення на інше рухоме та нерухоме нежитлове майно боржника.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційних скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 5 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 липня 2018 року.

Судді : (підпис) А.М. Костенко

(підпис) О.І.Талалай

(підпис) О.І. Ярмолюк

Згідно з оригіналом А.М. Костенко