Справа № 640/6466/18
10 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,
при секретарі - Газіній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "ПІВДЕНДІПРОШАХТ" про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника, -
Позивач в судове засідання не з'явилась, відповідно до поданої до суду заяви розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся. Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви, судове засідання 10.07.2018 р. просив провести за його відсутності. Відповідно до отриманого судом відзиву, за підписом в.о. директора ДП "Південдіпроршахт" ОСОБА_2, в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі. Посилаючись на те, що позовна заява не містить жодних підтверджуючих документів, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано письмових доказів, що подаються в оригіналі або належним чином засвідчених копій. До позовної заяви не додано доказів фактичних обставин справи щодо нарахування заробітної плати: первинних довідок та розрахункових відомостей з нарахування заробітної плати, що мають відповідати вимогам чинного законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні; первинних документів про фактично відпрацьований час та обсяги виконаних робіт відповідно до законодавства України про працю; первинних документів щодо наявності коштів на підприємстві та джерел фінансування станом на заявлений період, виданих з дотриманням вимог законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та на підставі затвердженої фінансової звітності підприємства. Крім того, зазначає про те, що ДП "Південдіпроршахт" засновано на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. При цьому підприємство у своїй господарській діяльності не має державного фінансування або фінансування за рахунок бюджетів місцевого рівня.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що 05.08.1980 р. на підставі наказу №143к від 04.08.1980 р. прийнята на роботу в Інститут "Південдіпрошахт", який в подальшому було реорганізовано в ДП "Південдіпрошахт".
Згідно запису в трудовій книзі № 13 ОСОБА_1 на підставі наказу № 20к від 28.02.2018 року звільнена за власним бажанням на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Приписами ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Вказаний розрахунок відповідачем спростовано не було, доказів, що він є недостовірним та неналежним до суду також надано не було.
Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, суд вважає встановленим, що при звільненні позивача з ним не були проведені відповідачем остаточні розрахункові виплати.
Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості із заробітної плати, які зазначені позивачем у позовній заяві є обґрунтованими.
Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці.
Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Посилання в.о. директора ДП "Південдіпроршахт" ОСОБА_2 на відсутність бюджетного фінансування не можуть бути підставою для не проведення з працівником остаточного розрахунку при звільненні.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував його заперечення.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 12, 45, 79-81, 141, 258-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» задовольнити повністю.
Стягнути з Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» на користь держави судовий збір в розмірі 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.В. Ніколаєнко