Справа № 703/2429/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Римському Д.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання прав власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,97 га., яка розташована в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, згідно державного акту серії ЯБ №162058 від 10 вересня 2004 року, кадастровий номер :02:001:0066, належну ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 серпня 2012 року в с. Тернівка Смілянського району Черкаської області помер її батько ОСОБА_2. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,97 га., яка розташована в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, згідно державного акту серії ЯБ №162058 від 10 вересня 2004 року, кадастровий номер :02:001:0066. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки на час смерті останнього постійно проживала разом з ним. Нотаріально оформити спадщину після смерті ОСОБА_2 вона не має можливості, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, відтак вимушена звернутися до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в підготовче судове засідання не з'явився, сільський голова надіслав до суду заяву, в якій справу просить розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-СР №199564 виданого виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 28 серпня 2012 року, ОСОБА_2 помер 26 серпня 2012 року в с. Тернівка Смілянського району Черкаської області, про що 28 серпня 2012 року зроблений відповідний актовий запис за №17 (а.с.4).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №162058 виданий Смілянським районним відділом земельних ресурсів 10 вересня 2004 року, ОСОБА_2 ялвляється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,97 га, яка розташована в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер :02:001:0066 (а.с.5).

Таким чином, після смерті 26 серпня 2012 року ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії ІІ-СР №352981 виданого Малосмілянською сільською радою Смілянського району Черкаської області 09 листопада 1982 року, ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-БК №167681 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві 04 червня 2011 року, актовий запис №692, ОСОБА_3, 30 вересня 1982 року, зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, в звязку з чим змінила прізвище на «Кравець» (а.с.7).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 позивач у справі, являється донькою померлого 26 серпня 2012 року ОСОБА_2.

Відповідно до довідки №198 виданої виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 19 липня 2018 року, ОСОБА_1 постійно проживала без реєстрації в одному господарстві з ОСОБА_2, який помер 26 серпня 2012 року, за адресою: с. Тернівка Смілянського району Черкаської області, вул. Гагаріна, буд.38, та до дня смерті вела з ним спільне господарство (а.с.6).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особа яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи, що ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_2, який помер 26 серпня 2012 року, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вона є спадкоємцем останнього першої черги.

Як вбачається з довідки №1633/01-16 виданої Смілянською державною нотаріальною конторою 09 серпня 2018 року, після смерті 26 серпня 2012 року ОСОБА_2 до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась (а.с.12).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52855494 від 04 серпня 2018 року наданої другою Черкаською державною нотаріальною конторою, після смерті 26 серпня 2012 року ОСОБА_2, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.13-17).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2, який помер 26 серпня 2012 року, та враховуючи, що вона на момент смерті останнього проживала разом із ним, відтак вважається такою, що прийняла спадщину після нього.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 позбавлена можливості прийняти спадщину звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, яка належить спадкодавцю.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку.

Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.125 ЗК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 26 серпня 2012 року ОСОБА_2, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,97 га., яка розташована в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, згідно державного акту серії ЯБ №162058 від 10 вересня 2004 року, кадастровий номер :02:001:0066.

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Відповідно до п.п.5 п.15 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1, адреса: вул. Гагаріна, буд.38, с. Тернівка Смілянського району Черкаської області, 20733, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач Тернівська сільська рада Смілянського району Черкаської області, вул. Центральна, буд.35, с. Тернівка Смілянського району Черкаської області, 20733, .

Головуючий О.П.Опалинська