ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/597/13- ц

провадження № 22-ц/781/1054/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - доповідача Голованя А.М.,

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»;

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2;

адвокат - Федоров Захар Федорович;

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2014 року у складі судді Волошиної Н.Л.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2., у якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 листопада 2007 року у сумі 132490,68 грн.

Посилається на те, що 27 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступник АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 17619,00 доларів США з розрахунку 10,5% річних на строк до 27 листопада 2014 року, на особисті потреби. Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору.

Відповідальність за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_1 була забезпечена шляхом укладення з ОСОБА_2 Договору поруки № 161083 від 27 листопада 2007 року.(а.с. 27-28)

Проте позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, в зв'язку з чим відповідно до п. 6.1. Договору банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та повної плати за кредит.

Відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній набув право вимоги від боржників повного виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2014 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2. на користь ПАТ «Дельта Банк» кредитну заборгованість у розмірі 132490,68 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині стягнення з нього на користь банку кредитної заборгованості і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України укладений між ним та банком Договір поруки вважається припиненим, оскільки 07.12.2009 року між позичальником та банком було укладено додатковий договір без його на те згоди, умовами якого збільшено його відповідальність. Крім того, банк в порушення положень ч.4 ст. 559 ЦК України протягом шести місячного строку не пред'явив до нього позов з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто із 26.06.2011 року.

Відзивів на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи без його участі.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» ґрунтуються на умовах кредитного договору, оскільки позичальник не виконав зобов'язання за вказаною угодою, то на підставі ст. 1054 ЦК України наявні правові підстави для стягнення з останнього і поручителя основного боргу (тіла кредиту) та процентів в валюті України.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступник ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 17619,00 доларів США з розрахунку 10,5 % річних на строк до 27 листопада 2014 року. Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та розмірах, встановлених Договором.(а.с. 9-23)

Відповідальність за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_1 була забезпечена шляхом укладення з ОСОБА_2 Договору поруки № 161083 від 27 листопада 2007 року.(а.с. 27-28)

Довідкою про розмір заборгованості від 24 січня 2013 року підтверджується, що ОСОБА_1 порушено договірні зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, внаслідок чого станом на 24 січня 2013 року її заборгованість по кредиту склала 132490 грн. 68 коп., а саме : - тіло кредиту - 12975,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 103709 грн. 65 коп., з них прострочена заборгованість по тілу кредиту - 6750, 84 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 53959 грн. 46 коп. ; - відсотки - 3600,78 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 28781 грн. 03 коп., з них прострочена заборгованість по відсоткам - 1944,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 15542 грн. 47 коп. (а.с. 6)

Відповідно до Договору купівлі - продажу права вимоги за кредитами, укладеного 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній набув право вимоги від боржників повного виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З підстав положень ст. ст. 1054, 1049, 1050 ЦК України, позивач має право вимагати повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п. 2.1 Договору поруки Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок якого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під «згодою поручителя Сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису) та/або отримання його письмової згоди на таку зміну.

Тобто умовами договору поруки не передбачено, що поручитель зобов'язаний відповідати перед кредитором з додаткових угод які можуть бути укладеними в майбутньому без його на те згоди.

Також положення кредитного договору та договору поруки не містять інформації про те, що зміна умов основного договору може здійснюватися без повідомлення поручителя, і не свідчать про його відмову від узгодження можливих змін.

Разом з тим, 07 грудня 2009 року, укладеним між банком та позичальником додатковим договором № 1, внесено зміни до кредитного договору, які полягали в зміні графіка повернення кредитних коштів, а саме збільшення суми щомісячного платежу з 209,76 доларів США до 270,62 доларів США.(а.с. 24,25)

Крім того, до Основного кредитного договору була внесена що одна підстава щодо вимоги дострокового повернення кредиту з боку Банку, а саме не виконання Позичальником зобов'язання зазначеного у п.2 Додаткової угоди протягом 30 календарних днів з дня укладення цієї Додаткової угоди Банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованої плати за кредит.

Проте кредитор належним чином не повідомив поручителя про зміну кредитного зобов'язання і не одержав від нього згоди на таку зміну.

Отже, підстави для покладання відповідальності на поручителя за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком відсутні, оскільки порука припинилася у зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2014 року скасувати в частині вирішення позовної вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та судових витрат. Постановити в частині вирішення вимоги про стягнення кредитної заборгованості нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 132490, 68 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 липня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: