Справа № 216/5430/18
провадження 2/216/2909/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

27 вересня 2018 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2018 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

При цьому, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч. 7 ст. 177 ЦПК України).

Однак, з позовної заяви не можливо встановити ким саме підписано зазначений позов, оскільки позивачем у справі є ОСОБА_2 та її представниками на підставі нотаріально посвідченої довіреності є ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а позов підписаний «ОСОБА_6».

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Так, у позовній заяві позивач зазначає підстави звільнення її від сплати судового збору посилаючись на п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого визначено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Проте, позов про позбавлення батьківських прав відповідача не вирішує питання прав та обов'язків малолітньої дитини, а стосується лише прав та обов'язків відповідача, як батька дитини, яких останній може бути позбавлений у разі ухвалення рішення про задоволення позову. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені у статті 166 Сімейного кодексу України.

А тому посилання позивача на п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» як на підставу звільнення її від сплати судового збору є безпідставними.

При цьому вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, в порушення зазначених вимог чинного законодавства позивачем не надано підтвердження щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, а також не надано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2018 рік у місячному розмірі з 1 січня - 1762 гривні.

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду: позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704 гривні 80 копійок.

Крім того, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України).

Частиною 1 статті 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Однак, позивачем не залучено до участі у справі у якості третьої особи відповідний орган опіки та піклування, участь якого при розгляді зазначеного позову є обов'язковою.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вище викладеного, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, зобов'язавши позивача усунути вище вказані недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, залишити без руху з наданням часу позивачу для усунення недоліків, а саме: не більше десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О.Кузнецов