ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року

м.Суми

Справа №592/8667/17

Номер провадження 22-ц/788/772/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 березня 2018 року в складі судді Чернобая О.І., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 10000 грн. на місяць, починаючи стягнення з 01 липня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є матірю малолітньої ОСОБА_5, батьком якої є відповідач. З листопада 2016 року вона та її дочка проживають окремо від відповідача. До липня 2017 року відповідач перераховував позивачу аліменти на утримання дочки у розмірі 6000 грн. на місяць.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, основним видом діяльності якого є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Відповідач від оренди нерухомості щомісяця отримує близько 37000 грн. Також у його власності перебуває два весільних салони, від діяльності яких отримує доходи. Крім того, відповідач має дохід від діяльності ПП «Ронта», де він являється єдиним засновником та керівником.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 10 серпня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та стягнути з його на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх доходів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не надано належних доказів отримання ним щомісячного доходу у розмірі 37000 грн. Вказує, що дитина значний час проживає з ним та їздить з ним на відпочинок. Зазначає, що суду не надано доказів про доходи позивача. Крім того, відповідач має незадовільний стан здоровя та витрачає значні кошти на лікування, а тому вважає, що стягнутий судом розмір аліментів є завищеним.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_8, які підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_9, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 04 травня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2017 року розірвано (а.с. 7).

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1, мотивовано тим, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, щомісячно, до досягнення нею повноліття, у розмірі 8000 грн., оскільки має нерегулярний, мінливий дохід.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ОСОБА_6 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні судом першої інстанції розміру аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5, судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом, позивач на підтвердження своїх позовних вимог надала лише відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо майна ОСОБА_2 та виписку з карткового рахунку ПриватБанка про рух коштів, які сплачувались відповідачем на утримання дочки ОСОБА_5.

З виписки з карткового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що з 29 січня 2017 року по 27 червня 2017 року ОСОБА_2 перераховував ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 6000 грн. на місяць (а.с. 8).

З наданої апеляційному суду Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_2 за 2017 рік становить 555700 грн. ОСОБА_10 підприємницької діяльності надання в оренду нерухомого майна (т. 1, а.с. 173).

При цьому, загальний розмір видатків відповідача протягом здійснення підприємницької діяльності у 2017 році склав 342863,14 грн., що підтверджується відомостями нарахування та виплати заробітної плати працівникам, орендної плати за землю, відомостями сплати єдиного соціального внеску, військового збору, податку на доходи з зарплати, єдиного соціального внеску з приватного підприємця, єдиного податку, витрат на охорону, пожежне спостереження, комунальні платежі, поштові та інші загальні витрати (т. 1 а.с. 206 354).

У звязку з цим, чистий прибуток відповідача за 2017 рік від зайняття підприємницькою діяльністю становить 212836,86 грн., а на місяць 17736,40 грн.

Проте, позивач не надала доказів про розмір своїх доходів у 2017 році.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Інтел-мед» на посаді менеджера зі збуту.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що її щомісячний дохід становить 15000 17000 грн.

Отже, позивач в межах власних матеріальних можливостей повинна надавати матеріальну підтримку малолітній дитини на рівні із її батьком, а не покладати надмірний тягар по утриманню спільної з відповідачем дитини лише на останнього. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і такий обовязок є рівною мірою як для матері, так і батька.

За встановлених обставин, визначений судом першої інстанції судом першої інстанції розмір аліментів, стягнутий з відповідача у розмірі 8000 грн. на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є завищеним.

З огляду на досліджені обставини справи, виходячи з принципу рівності обовязків батьків, в тому числі щодо утримання дитини, з урахуванням віку дитини, розміру доходів платника аліментів як фізичної особи-підприємця, а також його матеріальну спроможність надавати постійну щомісячну матеріальну допомогу дитині, апеляційний суд вважає, що застосовуючи принцип необхідності та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, необхідно зменшити розмір стягуваних судом першої інстанції аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі з 8000 грн. до 6000 грн., відповідно змінивши рішення суду першої інстанції в цій частині.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року щодо належної батьківської матеріальної забезпеченості дитини, нормами п. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року щодо спільної відповідальності батьків за забезпечення належних умов життя та розвитку дитини, а також з нормами ст.ст. 6, 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо забезпечення справедливості судового розгляду та достатньої необхідності втручання у приватне і сімейне життя відповідача в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що аліменти на утримання дитини слід стягувати з нього у розмірі 1/4 частини з усіх доходів, є безпідставними, оскільки, відповідно до приписів ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За встановлених обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, з ухваленням нового судового рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 6000 грн. 00 коп. щомісячно та стягнення з нього судового збору в дохід держави в розмірі 528 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», витрати, повязані зі сплатою судового збору у звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги, необхідно компенсувати відповідачу за рахунок держави в розмірі 264 грн. 30 коп.

Також у звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в суді першої і апеляційної інстанції в розмірі 1100 грн. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Ураховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 березня 2018 року.

Стягувати з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 10 серпня 2017 року.

Витрати, повязані зі сплатою судового збору у звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги в розмірі 264 грн. 30 коп. компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави.

Витрати на правничу допомогу стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 1100 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 528 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

ОСОБА_10

ОСОБА_11