Справа № 460/3159/17
Провадження №2/460/607/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.08.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Козака О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29.06.2017 року розірваний. Від даного подружнього життя 05.08.2011 року у них народилася донька, ОСОБА_3.

На підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% від затвердженого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2017р. по 08.04.2017р. (включно), в подальшому щомісячне стягнення аліментів проводити з - 10.06.2017.

Оскільки, 02 серпня 2017року ОСОБА_2 виїхала в ОСОБА_4 на сезонні роботи, а донька ОСОБА_3 із 06 серпня 2017 року проживала разом з ним та знаходилась на повному його утриманні.

Просить суд постановити рішення, яким звільнити його від сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 присуджених у відповідності до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29.06.2017 року.

В подальшому представник позиваач позовні вимоги уточнив. Просить звільнити його від сплати аліментів в період з 06.08.2017року по 18.08.2017року включно.

В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, уточненні позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явилася, не повідомила про причини своєї неявки, хоч належно була повідомлена про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у її відсутності суду не надіслала. Однак на адресу суду скерувала відзив, у якому покликалася на те, що вона дійсно у серпні 2017 року вимушена була поїхати на роботу в ОСОБА_4 на період з 02.08.2017 року по 18.08.2017 року. Свою доньку на цей період вона залишала із своїми батьками. 18 серпня 2017 року вона повернулась в Україну та забрала у батьків доньку, на даний час проживає разом з дитиною за місцем свого проживання. Вважає, що позов є безпідставним, адже позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо понесення ним витрат на утримання доньки. Просить у задоволенні позову відмовити.

З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.

Як вбачається, з позовної заяви, відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, саме на цю адресу були скеровані виклики до суду, а тому слід вважати що рекомендоване повідомлення про виклик її в судове засідання вручено.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів слідує, що відповідач належно була повідомлена про час та місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюб, від спільного подружнього життя 05.08.2011року у сторін народилася донька, ОСОБА_5, яка проживає із матірю за адресою вул.Січових Стрільців,4/165, позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% від затвердженого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2017р. по 08.04.2017р. (включно), в подальшому щомісячне стягнення аліментів проводиться з - 10.06.2017.

Малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю, батько від обов'язку утримувати дитину не відмовляється, однак домовленості щодо утримання дитини між батьками в добровільному порядку не досягнуто.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, з 1 січня 2018 року становить 1 860 гривень.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З ч.1 ст.12 цього ж Закону слідує що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позивач, являючись батьком, зобов'язаний нести рівні з відповідачем матеріальні витрати, відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України: « ОСОБА_2, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Суд не бере до уваги покликання позивача на те, що з 06 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року ОСОБА_3 проживала разом з позивачем, оскільки відповідачем жодних доказів не надано, однак відповідачкою надано заперечення які спростовують твердження позивача про те, що ОСОБА_3 перебувала з позивачем, і вказають на те що ОСОБА_3 протягом вказаного періоду перебувала з батьками відповідачки та на даний час продовжує проживати разом з відповідачкою та перебуває на її утриманні хоч відповідач також забов"язаний приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій суВідповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групам.

Суд бере до уваги те, що сторони спільно повинні нести витрати на утримання дитини, враховуючи положення Сімейного кодексу України, те, що позивач є батьком ОСОБА_3 свого батьківства не оспорює, що на нього покладений обов'язок утримувати дитину, суд вважає, що позов є безпідставний та у його задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не наведено жодних доказів що відповідач ухилилась від виховання дитини чи використання коштів не запризначенням.

За вищевказаних обставин, враховуючи пріоритетність прав та інтересів дитини, необхідність достатнього забезпечення її потреб, суд не бере до уваги покликання позивача про тимчасове перебування доньки на його утриманні, оцінює як такі, що не дають підстав для звільнення позивача від обов'язку по утриманні малолітної дитини.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.ст.ст.4,7, 128,141, 223,247, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Швед Н.П.