Постанова

Іменем України

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 756/10013/15-ц

провадження № 61-20745св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - державне підприємство «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація»,

представники заявника: Брицька Наталія Володимирівна, Шилін Володимир Анатолійович,

заінтересовані особи: головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Маціборук Вікторія Олександрівна, ОСОБА_7,

представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року у складі судді Шумейко О. І. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року державне підприємство «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (далі - ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва (далі - Головний державний виконавець Святошинського районного ВДВС м. Києва) Маціборук В. О., ОСОБА_7

Скарга мотивована тим, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 11 листопада 2016 року № 52880605 відсутні печатка, посилання в мотивувальній частині на норму закону, на підставі якої винесено таку постанову. Постанова від 11 листопада 2016 року про арешт коштів боржника підприємству не направлялася, про існування такої постанови заявник дізнався з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Заявник вважав, що при винесені вказаних постанов державним виконавцем були порушені процесуальні норми.

З урахуванням викладеного, ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація», просило суд: визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 52880605, арешту коштів боржника; зобов'язати державного виконавця усунути порушення та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 листопада 2016 року № 52880605, постанову про арешт коштів боржника від 11 листопада 2016 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року, у задоволенні скарги ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що доводи заявника не свідчать про незаконність винесених постанов, не впливають на їх правомочність, допущені виконавцем помилки та описки в подальшому були виправлені, а тому скарга не підлягає задоволенню.

У червні 2017 рокуДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що державний виконавець допустив порушення Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 листопада 2016 року не скріплена печаткою, вважає, що його дії є не законними, а винесена ним постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню. Крім того, суди визнають порушення прав боржника, але вважають їх несуттєвими, та надають право державному виконавцю на порушення законодавства.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

На дотриманні вказаних принципів наголошує і Конституційний Суд України в рішенні № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, зазначаючи, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Враховуючи те, що суди не встановили обставин, які б свідчили про порушення державним виконавцем законодавства при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника або перевищення його повноважень, при цьому ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» не надало доказів, що допущені виконавцем технічні недоліки в оформленні оскаржуваних постанов призвели до порушення прав та свобод боржника, виходячи з положень статей 383, 387 ЦПК України 2004 року, дійшли правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання таких рішень неправомірними, на підставі чого обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська