Справа № 368/849/18
Рішення

Іменем України

"06" липня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 (м.Кагарлик, вул. Бригадна 2, РНОККП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 міської ради (м.Кагарлик, вул. Героїв Небесної сотні 1, ) про поновлення строку на відчуження земельної ділянки,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 07.04.2010 року померла ОСОБА_3, якій за життя згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №147374 від 15.10.2004 року належала земельна ділянка площею 401860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради Кагарлицького району Київської області.

Також за життя ОСОБА_3 належав житловий будинок, що розташований за адресою Київська область, Кагарлицький район, м.Кагарлик, провул. Надзаводський 12.

ОСОБА_3 29.01.1994 року було складено заповіт згідно якого все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_1, позивачу по справі.

Спадкоємцем першої черги за законом являється її син, позивач по справі, який в шестимісячний строк звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, в зв»язку з чим державним нотаріусом було заведено спадкову справу. Одна, позивач дізнався, що ОСОБА_4І, також звернулася до ОСОБА_2 держнотконтори із заявою про прийняття спадщини своєї тітки, а пізніше позивач дізнався, що ОСОБА_3 28.08.2009 року склала ще один заповіт відповідно до якого земельну ділянку площею 401860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради заповіла ОСОБА_5

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом про визнання заповіту недійсним і ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26.05.2015 року за ним визнано, в порядку спадкування право власності після ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 401860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:030:0009.

Однак позивач не може реалізувати свій обовязок на відчуження земельної ділянки, оскільки хоч і має право проживати на території України, але постійно не проживає в Україні.

На даний час позивач знайшов покупця на придбання земельної ділянки, однак строк на відчуження земельної ділянки пройшов. А тому просить поновити строк на відчуження земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, щоб реалізувати свої права та обовязок щодо відчуження земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи. Надіслав заяву в якій просить слухати справу у їхню відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.04.2010 року померла ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №147374 від 15.10.2004 року належала земельна ділянка площею 401860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради Кагарлицького району Київської області.

Також за життя ОСОБА_3 належав житловий будинок, що розташований за адресою Київська область, Кагарлицький район, м.Кагарлик, провул. Надзаводський 12.

29.01.1994 року ОСОБА_3 було складено заповід, посвідчений державним нотаріусом Обухівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 258, відповідно до якого своє майно померла заповіла своєму синові ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України (який діє на момент розгляду справи) у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги був її син ОСОБА_1

Протягом шестимісячного строку встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України позивач звернувся до ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 в звязку з чим заведено спадкову справу.

ОСОБА_5 також у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк подала до ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини своєї тітки.

Після звернення позивача із заявою про прийняття спадщини нотаріус повідомив позивачу, що 28.08.2009 року ОСОБА_3 було складено ще один заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №2534.

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку площею 401860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради Кагарлицького району Київської області згідно державного акту серія ЯБ №147374 від 15.10.2004 року заповіла ОСОБА_4

Не погоджуючись із заповітом від 28.08.2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання недійсним заповіту.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26.05.2015 року за ОСОБА_1, в порядку спадкування визнано право власності після ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 401860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:030:0009.

За змістом ст. ст. 41, 64 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Між тим, право власності на землю належить до основних Конституційних прав та свобод, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

В той же час необхідно зазначити, що відповідно до приписів пункту 15 розділу X «Перехідні положення» до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля- продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.

Зі змісту ст. 152 Земельного кодексу України слідує, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавлення права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання права.

Позивач є громадянином ОСОБА_8 Федерації та на підставі посвідки на постійне місце проживання має право проживати в Україні. Право власності на земельну ділянку зареєстровано за позивачем згідно витягу Державного реєстру речових на нерухоме майно 16.06.2015 р. Тому строк відчуження земельних ділянок передбачений п.4 ст. 81 ЗК України закінчився 16.06.2016 року.

ОСОБА_1 не зміг реалізувати свій обовязок на відчуження земельної ділянки, оскільки хоч і має право проживати на території України, але постійно не проживає в Україні. Крім того, не було покупця, який би придбав земельну ділянку. А строк на відчуження пройшов.

На даний час позивач знайшов покупця на придбання земельної ділянки, тому просить поновити строк на відчуження земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, щоб реалізувати свої права та обовязок щодо відчуження земельної ділянки.

Дане стверджується на підставі копій свідоцтва про смерть, ухвали суду, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповіді нотаріуса,

А тому, суд вважає, що позивачу слід поновити строк на відчуження земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 міської ради.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст. 81, 152 Земельного кодексу України, ст.. 41, 64 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Поновити громадянину ОСОБА_8 Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (м.Кагарлик, вул. Бригадна 2, РНОККП НОМЕР_1) строк на відчуження земельної ділянки та встановити йому строк 1 (один) рік для відчуження земельної ділянки площею 4,1860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:030:0009, згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26.05.2015 року №368/803/15-ц .

Рішення набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 13.07.2018 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта