Ухвала

Іменем України

11 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 761/8568/17

провадження № 61-47802 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати вказане судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв'язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вимог частини п'ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції зазначає, що судові повістки про розгляд справи 10 травня 2018 року та 13 липня 2018 року ОСОБА_5 не отримував, що підтверджується повернутими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою служби поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», а отже позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Апеляційний суд правильно виходив із того, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : С. Ф. Хопта

О.В. Білоконь

Є.В. Синельников