Ухвала

Іменем України

05 липня 2018 року

м. Київ

справа № 335/1063/18

провадження № 61-26545ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту недійсності реєстрації права власності на нерухомість, зареєстрованого у 1998 році,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 лютого 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_4 не усунув недоліки, зазначені в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року.

12 квітня 2018 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що він надав до скарги переконливі докази на підтвердження свого скрутного майнового стану. Визначені суддею підстави повернення скарги не є достатніми. Подана ним скарга може бути розглянута без сплати судового збору за її подання.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від сплати судового збору, а його апеляційну скаргу на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 лютого 2018 року залишено без руху. Надано заявнику строк для подання оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 352 грн 40 коп. та попереджено, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

26 березня 2018 року на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про забезпечення сплати судового збору за звернення до апеляційного суду, в якому заявник просив апеляційний суд зобов'язати Ощадбанк перерахувати до державного казначейства кошти з його рахунку в розмірі судового збору в сумі 352 грн 40 коп.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства суд не наділений повноваженнями відраховувати суму судового збору за рахунок банківських вкладів.

Судом також встановлено, що 26 березня 2017 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_4, в якому заявник просив відстрочити йому сплату судового збору на термін збирання ним грошових коштів за рахунок можливого збільшення розміру пенсії та повернення його грошового вкладу, який був внесений в Ощадбанк СРСР до 1992 року.

Відповідно до статей 1-3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом. Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_4 не надав переконливих доказів на підтвердження свого майнового стану, який не дозволяє йому сплатити судовий збір у даний час та у цій справі. Крім того, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що вказане питання вже вирішувалося в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року, коли перевірялися доводи заявника щодо звільнення його від сплати судового збору та наведені ним розрахунки щомісячних витрат, з яких апеляційним судом не встановлено, що ОСОБА_4 неспроможний сплатити визначену законом суму судового збору у розмірі 352 грн 40 коп.

Таким чином, відсутні підстави, за яких відповідно до статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір»суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Наведені у касаційні скарзі доводи були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (пункт 45 у рішенні ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38у рішенні ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту недійсності реєстрації права власності на нерухомість, зареєстрованого у 1998 році.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов