РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/9398/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/444/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді : Гордійчук С. О.

суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

заявник : державний виконавець відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Кірянова І.В.

божник : ОСОБА_2

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2018 року, ухваленого в складі судді Ковальова І.М.., у справі №559/9398/15-ц,

в с т а н о в и в :

04 червня 2018 року державний виконавець відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Кірянова І.В. звернулася до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2018 року подання державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання боржником своїх зобов'язань . покладених на нього виконавчим листом №559/9398/15-ц виданим 25 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2007 року в розмірі 53 364 долари США 08 центів що за курсом 20,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 травня 2015 року складає 1110506,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі представник боржника вказує на її незаконність, оскільки вказана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не наведено жодних доказів ухилення від виконання взятих на себе боржником зобов'язань, зокрема те, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду. Навпаки, ним частково сплачено заборгованість в сумі 6000 грн., що стверджується наданими суду квитанціями

Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений для його подання строк не надходив.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Задовольняючи подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що боржник має невиконані зобов'язання за рішенням суду, а тому необхідно тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Установлено, що на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС ГТУЮ Рівненської області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №569/9398/15-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області 25 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №ROHPGL00000242 від 26 липня 2007 року в розмірі 53364 доларів США 08 центів, що згідно з курсом 20,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 травня 2015 року складає 1110506,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

Постановою державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 27 вересня 2016 року було відкрито виконавче провадження з приводу виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Рішення суду не виконане.

Згідно із ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 цього Кодексу особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Згідно з п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язання.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що боржник ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що про наявність відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання йому відомо; дії державного виконавця з приводу виконання судового рішення не оскаржені, із заявами про неможливість виконання рішення суду боржник не звертався, на виклики виконавця не з'являється, заходи на ліквідування заборгованості на протязі тривалого часу не вживав, лише після звернення державного виконавця до суду із вказаним поданням сплатив у загальній сумі 6000 грн.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п.19 ч.3 ст.18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно із ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що наявність у ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

З урахуванням того, що боржник не вживає дієвих заходів для сплати коштів на виконання судових рішень, при тому, що державним виконавцем проведено передбачені законом дії в межах виконавчого провадження на виконання цих рішень, рішення на даний час не є виконаним; суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для забезпечення вчасного та повного виконання боржником рішення суду про стягнення коштів шляхом тимчасового обмеження його виїзду за межі України до виконання зобов'язань.

Разом із цим, колегія суддів ураховує і значну суму заборгованості заявника та відсутність позитивної тенденції відносно її погашення, що свідчить про небажання останнього вчиняти активні дії щодо виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381- 384, 389 ЦПК України , апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2018 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 28.12.2018 року.

Головуючий :

Судді :