РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/679/18

19.12.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Сєчка В.Л.

за участю секретаря Задорожної І.В.

у відкритому судовому засіданні в місті Козятині

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення участі батька у вихованні дитини, спілкування з нею, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з сином,

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить визначити способи та порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 у наступний спосіб:

побачення (безперешкодне спілкування) з сином кожної першої та третьої суботи кожного місяця, а також 14 січня та 27 жовтня кожного року (від дати набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини) з 10 до 16 години (без урахування часу на перевезення дитини до місця проживання батька);

побачення (безперешкодне спілкування) з сином кожної другої та четвертої суботи та неділі кожного місяця (від дати набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини) з 10 години кожної другої та четвертої суботи до 19 години другої та четвертої неділі кожного місяця;

зобов'язати ОСОБА_2 забезпечити передавання сина ОСОБА_3 позивачеві за первісним позовом біля входу у під'їзд №5 будинку за місцем реєстрації сина (АДРЕСА_1);

зобовязати ОСОБА_2 у випадку кожної зміни місця реєстрації сина ОСОБА_3 письмово повідомляти про такі зміни державного виконавця у провадженні якого буде знаходитися рішення суду за цим позовом та позивача за первісним позовом, забезпечити передавання дитини батькові вищезазначеним порядком, а саме біля входу у відповідний під'їзд будинку за новим місцем реєстрації дитини у такому будинку або безпосередньо біля входу у такий будинок якщо це індивідуальний будинок;

зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні батька дитини ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 та виконувати чинне законодавство України щодо забезпечення можливості реалізації прав та інтересів дитини та батька дитини щодо їх спілкування, виховання дитини батьком, участі батька у розвитку та житті дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він є батьком малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони у шлюбі не перебували. Починаючи з 06.05.2017 до теперішнього часу відповідач за первісним позовом вживає всіх можливих заходів та засобів щодо ізоляції дитини від нього шляхом створення умов, які унеможливлюють виконання ним своїх батьківських обов'язків щодо дитини, а саме:

не дозволяє приймати участь батькові у вихованні сина, не дає можливості

зустрічатися та спілкуватися з ним шляхом переховування дитини від позивача;

використовує дитину для задоволення своїх особистих меркантильних потреб за рахунок отримання з нього аліментів нібито на утримання дитини, при цьому не дає

можливості дитині реалізовувати права на належне батьківське виховання, спілкування з батьком, отримання батьківського піклування;

переховує дитину від батька в таких місцях та у такий спосіб, що позивачу неможливо самостійно у законний спосіб знайти дитину, належним чином та регулярно спілкуватися з нею, виховувати її, брати участь у її житті, розвитку.

Вважає, що таке поводження ОСОБА_2 до дитини свідчать про грубі систематичні порушення прав та інтересів дитини щодо належного батьківського піклування та відповідних сімейних прав позивача за первісним позовом щодо спілкування, виховання його дитини, участі у його житті.

Під час зустрічі його з сином ОСОБА_2 створювала перешкоди щодо належного їхнього спілкування, а саме: кожне слово, кожен погляд, кожну реакцію дитини на звернення чи промову батька вона пильно контролювала,у випадку незгоди з реакцією дитини вона негайно втручалася у їхню розмову й вимагала від дитини змінити свою точку зору,, прийнявши її думку, та відповідати йому словами матері або своїми промовами настільки залякувала дитину,, що остання замикалася у собі й на деякий час боялася взагалі щось відповідати або просто казати батькові.

Вважає, що таке маніпулювання ОСОБА_2 поведінкою дитини призвели до відчуження його від батька.

Відповідач за первісним позовом не виконує рішення органу опіки та піклування щодо надання можливості йому безперешкодно спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3, продовжує перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною та його вихованні.

Для реалізації своїх батьківських прав та виконання сімейних обов'язків щодо дитини ОСОБА_1 письмово звертався до ОСОБА_2 листом від 30.06.2017. Також неодноразово намагався отримати допомогу у вирішенні зазначених питань у службі у справах дітей Козятинської міської ради. Проте, дані звернення не дали позитивного результату.

У зв'язку з відсутністю у нього відомостей про місцезнаходження та стан дитини він змушений був звертатися до Козятинського відділення поліції, Головного управління поліції у Вінницькій області, Міністерства внутрішніх справ, Кабінету Міністрів України. Проте, дані звернення також не дали позитивного результату.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 порушує його права як батька дитини, у зв'язку з цим він не може забезпечити належних заходів розвитку та виховання дитини, що шкодить інтересам дитини, позбавляє її батьківської турботи, піклування, догляду, спілкування, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у його відсутності (а.с.150-151).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позов не визнала, подала суду відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву.

В ході судового розгляду ОСОБА_2 18.10.18 подала суду заяву про зміну позовних вимог.

В обґрунтування викладених обставин у відзиві, зустрічній позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог зазначила, що сторони по справі є батьками малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З ОСОБА_1 вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 21.08.2017 з ОСОБА_1 на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.04.2017 і до досягнення повноліття. Проте, ОСОБА_1 рішення суду у добровільному порядку не виконує і станом на 27.09.2018 заборгованість по сплаті аліментів склала 38 533 грн. 62 коп.. За 2017 рік ОСОБА_1 відвідав дитину лише чотири рази, а в 2018 році не відвідував дитину взагалі. Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, станом його здоров'я не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, лікуванням тощо. Вона не чинила перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з його сином, а навпаки вимагала від органів опіки та піклування провести з ним бесіди та вжити заходи щодо спілкування батька з дитиною. Її заяви до правоохоронних органів підтверджують, що вона намагалася з допомогою інспекторів Козятинського відділення поліції провести додаткові перевірки, що ніяких перешкод не існує у спілкуванні батька з дитиною. Вважає, що батько дитини повинен брати участь у спілкуванні із сином та його вихованні. Систематичні побачення батька із сином будуть сприяти налагодженню відносин між ними та забезпечать дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Визначений відповідачем за зустрічним позовом спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною суперечить інтересам дитини, оскільки син ходить в садочок, часто хворіє, йому потрібний належний догляд та харчування, а позивач самостійно не здатний цього забезпечити. З урахуванням віку малолітнього ОСОБА_3, якому виповнилося три роки, та наявності лише у неї досвіду щодо раціону харчування та лікування дитини вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина у виді особистих побачень у присутності матері ОСОБА_2.

Зміна позовних вимог ОСОБА_2 обумовлена тим, що надаючи ОСОБА_1 зустрічі з сином щосуботи та щонеділі з 10 до 19 години (з перервами на обід та сон) у присутності матері та можливість бачитися із сином у день його народження 14 січня також у її присутності, призведе до подальшого самоусунення ОСОБА_1 від виконання батьківських обовязків. Запропоновані ОСОБА_1 дні та часи побачень не можуть відповідати інтересам дитини, оскільки за таких обставин батько фактично самоусувається від виконання батьківських обовязків у подальшому.

Просить суд визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 АДРЕСА_2, шляхом зустрічей із ним що вівторка та що четверга з 18 години до 20 години; друга та четверта субота місяця з 10 години до 19 години (з перервами на обід та сон) у присутності матері, а також надати можливість бачитися із дитиною у день її народження 14 січня у присутності матері.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 в якому зазначає, щозміст зустрічної позовної заяви відповідача за первісним позовом є надуманим, викладеним оціночними судженнями та припущеннями, а не конкретними доводами та належними обґрунтуваннями. Зокрема, ОСОБА_1 не погоджується з твердженням ОСОБА_2, що він ухилявся добровільно сплачувати аліменти, оскільки вона особисто письмово відмовилася від добровільної сплати ним аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_4. Твердження ОСОБА_2, що він не виплачує аліменти не відповідають дійсності, оскільки борг по аліментах був повністю погашений ще у червні 2018 року, а поточні аліменти виплачуються вчасно та у повному обсязі.ОСОБА_2 всіляко чинила йому перешкоди у його спілкуванні з дитиною, що проявлялося у недопущенні його до місця знаходження сина, тому він змушений був звертатися з відповідними заявами, скаргами до Служби у справах дітей, поліції, міського голови тощо. Ізолювання дитини відповідачем за первісним позовом створило всі умови для того, щоб він не зміг у поточному році зустрітися та поспілкуватися з дитиною, що також позбавляє його будь-якої можливості отримати якусь інформацію щодо місцезнаходження дитини, у тому числі про дитячий садок та будь-які інші подібні відомості.

Його звернення до суду з даним позовом обумовлено тим, що ОСОБА_2 категорично відмовлялася вирішувати питань його участі у спілкуванні з сином та його вихованні у досудовому порядку.

В судовому засіданні від 19.12.2018 представник третьої особи ОСОБА_5 підтримала висновок органу опіки та піклування Козятинської міської ради щодо забезпечення участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, і враховуючи вік дитини, її інтереси, рекомендує визначити батьку 1 і 3 суботу місяця, в присутності матері дитини ОСОБА_2, зобов'язавши останню надати батьку дитини ОСОБА_1 безперешкодно спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3. Забирати дитину такого віку від матері - недоцільно.

Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Допитаний в судовому засіданні від 19.12.2018 свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він сусід ОСОБА_2 та вони живуть на одній сходовій клітці. Він перебуває в дружніх відносинах з сім'єю ОСОБА_2. З дня народження сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, він бачив ОСОБА_1 лише на перший день його народження та хрестини.

Допитана в судовому засіданні від 19.12.2018 свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є бабою ОСОБА_2. Вона характеризує свою онуку як порядну людину та хорошу матір, яка всіма зусиллями намагалася вберегти гарні відносини з ОСОБА_1. На період опалювального сезону вона проживає біля своєї внуки, що за адресою АДРЕСА_3, проте жодного разу вона не бачила, щоб ОСОБА_1 навідувався до її правнука ОСОБА_3. Також коли внука ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 приїздили до неї в с. Козятин, він також до них не навідувався.

Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.86).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, починаючи з 27.04.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини визнаються сторонами та стверджуються іншими матеріалами справи, тому не потребують доказування в сенсі ч.1 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до довідки-розрахунку №561 від 21.06.2018 виданої старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.12.2017 складає 28 569 грн. 12 коп. (а.с.146).

Відповідно до повідомлення начальника Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві вих. №Т-3996 від 01.10.2018 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 27.09.2018 складає 38 533 грн. 62 коп., аліменти сплачувались нерегулярно, та не в повному обсязі (а.с.172), за період з січня 2018 по жовтень 2018 з ОСОБА_1 утримано суму аліментів в розмірі 69 525 грн. 13 коп. та станом на 13.11.2018 заборгованість відсутня (а.с.232-235).

Як вбачається з довідки ЦНАП від 05.10.2017 ОСОБА_3 зареєстрований за тією ж адресою, що й і ОСОБА_2, а саме АДРЕСА_4 (а.с.87).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 12.06.2017 та 08.08.2017, складених комісією служби у справах дітей Козятинської міської ради, кімната, в якій проживає ОСОБА_2 зі своїм малолітнім сином належним чином мебльована, комп'ютер, для дитини відведено окреме спальне місце, є багато іграшок, дитячих книжок відповідно до віку. В квартирі АДРЕСА_5 проживають батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_9 та малолітній син ОСОБА_3 заявниці ОСОБА_2. В ході бесіди, зі слів матері, комісії повідомлено, що батько малолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_1 зі своїм малолітнім сином та його матір'ю не проживає. З листопада 2016 року з ними не спілкується, матеріально не підтримує, аліменти не сплачує. ОСОБА_2 не заперечує стосовно спілкування батька з сином, відповідає на його телефонні дзвінки (а.с.103-106).

Відповідно до довідки завідуючої дошкільного навчального закладу №5 Козятинської міської ради «Горобинка» №16 від 18.05.2018 батько ОСОБА_3 - ОСОБА_1 за період відвідування дитиною дошкільного навчального закладу жодного разу не приводив і не забирав дитину з садочка, не відвідував святкових ранків, на батьківські збори не приходив та не брав участі у вихованні дитини, навчанням та успіхами дитини не цікавився (а.с.135).

Згідно з довідкою КП «Козятинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №172 від 14.05.2018, ОСОБА_1 жодного разу не був у лікувальному закладі, не цікавився здоров'ям і хворобами свого сина ОСОБА_3, лікарів на адресу АДРЕСА_4 не викликав (а.с.136).

Згідно довідки директора Козятинського центру дитячої та юнацької творчості №25 від 24.05.2018 ОСОБА_3 у 2018 році відвідував гуртки школи раннього розвитку дитини (а.с.137).

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 05.10.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.174-175).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні не встановлено факту, а позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_1 ОСОБА_4, у зв'язку з чим судом не встановлено обставин порушення відповідачем за первісним позовом прав позивача, що за загальним правилом цивільного судочинства є підставою звернення до суду.

Вирішуючи питання визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч. 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст.15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

У відповідності до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином його батька ОСОБА_1 , який проживає в м. Києві

Враховуючи вік дитини, суд вважає недоцільним побачення позивача за первісним позовом з дитиною за місцем його проживання, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Що стосується заявленого позивачем за первісним позовом графіку спілкування з дитиною, суд сприймає його як такий, що заявлений з метою задоволення лише прав, а не обов'язків позивача, без врахування найвищих інтересів дитини, її психологічного стану, графіку та режиму дня.

Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними, не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача за первісним позовом, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини, і рахує необхідним встановити батьку побачення з дитиною кожної першої та третьої суботи, другої і четвертої неділі кожного місяця. Разом з тим ОСОБА_1, наполягає, а тарадай В С., не заперечує на побачення батька у дні народження сина та батька - 14 січня, 27 жовтня кожного року.

Враховуючи той факт, що неповнолітньому сину виповнилося лише 3 роки, він постійно проживає з матір'ю, звик до неї, потребує дотримання режиму дня, а тому в інтересах дитини, враховуючи вік дитини необхідно обумовити побачення позивача з малолітньою дитиною в присутності матері , у випадку такої можливості у неї. При цьому судом враховуються інтереси дитини, та встановлюється графік зустрічей, який не порушує режиму дня дитини, не відриває її від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному їх існуванню.

Враховуючи методичні рекомендації педагогів, науковців щодо тривалості сну та часу піднімання та укладання дитини, суд вважає допустимим та таким, що не вплине негативним чином на фізичний та психічний розвиток малолітнього ОСОБА_3, який впродовж робочого тижня відвідує дитячий садочок, додатково відвідує центр раннього розвитку, - спілкування батька з дитиною почергово на вихідних. Таким чином, влаштування побачень батька з сином через вихідний, надаючи матері можливість аналогічного проведення часу з сином у інші вихідні, поставить їх у рівні в цьому сенсі умови.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 письмово повідомляти про зміни місця реєстрації сина ОСОБА_3, забезпечити передавання дитини йому біля входу у під'їзд будинку за місцем реєстрації дитини, зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у його спілкуванні з сином, то суд не вбачає підстав для покладення на відповідачку за первісним позовом таких обов'язків, як нічим не передбаченого, необґрунтованого і не обумовленого необхідністю; при цьому суд виходить з того, що судом визначено спосіб участі батька дитини у спілкуванні з ним та його вихованні в присутності матері.

Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином шляхом зустрічей із ним що вівторка та що четверга з 18 години до 20 години (з перервами на обід та сон) у присутності матері, то суд не вбачає підстав для задоволення таких вимог, враховуючи характер роботи ОСОБА_1 та досить віддалене місце проживання від місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4.

Таким чином, з урахуванням конкретно встановлених обставин справи, з урахуванням висновку органу опіки, з урахуванням аргументів, побажань та зауважень кожної сторони, і перш за все керуючись правами та дійсними інтересами дитини, суд вважає за доцільне позови сторін задовольнити частково і встановити такий порядок участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною, який зазначений у висновку органу опіки та піклування, з уточненнями та доповненнями запропонованими матір'ю дитини.

Керуючись ст.ст. 7,19, 141,153, 157 СК України, ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом побачень кожної першої та третьої суботи, другої і четвертої неділі кожного місяця у присутності матері з 10.00 годин до 19.00 годин, з перервами на обід та сон протягом 2 годин, 14 січня, 27 жовтня кожного року у присутності матері.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:ОСОБА_1 27.10.1979 р.н , проживає: Харківське шосе,170, кв. 90 м. Київ, 02091, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6, 22100 , РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа: орган опіки і піклування Козятинської міської ради Вінницької області, адреса: вул. Героїв Майдану, 24 м. Козятин, Вінницька область, 22100.

Повне судове рішення складене 29.12.2018.

Суддя - підпис ОСОБА_10

З оригіналом вірно: Суддя Секретар

Дата документу 19.12.18