Ухвала

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 560/173/18

провадження № 61-41609 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року та на постанову апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Ісмаілова Саміра Ікрамовича,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою та просив визнати протиправними дії державного виконавця Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Ісмаілова С. І. щодо складення розрахунку-заборгованості № 4589945 від 01 вересня 2017 року за виконавчим листом № 2-404 від 22 червня 2006 року зі сплати 160664,30 грн аліментів, за період з 22 червня 2006 року по липень 2017 року, та зобов'язати державного виконавця Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві ІсмаіловаС. І. здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі середньої заробітної плати для Рівненської області, з урахуванням часткової сплати аліментів за період з січня 2006 року по грудень 2009 року на загальну суму 6800 грн.

Зазначав, що оскільки він проживає в Рівненській області, державний виконавець має проводити розрахунок заборгованості з урахуванням середньої заробітної плати по Рівненській області.

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року в складі судді Оборонова І. В., залишеною без змін постановою апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2018 року в складі колегії суддів Шимківа С. С., Гордійчук С. О., Хилевича С. В., в задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві ІсмаіловаС. І. відмовлено.

Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що виконанн рішення здійснюється в м. Києві за зазначеною у виконавчому документі адресою боржника: АДРЕСА_1, тому державний виконавець розраховував заборгованість за аліментами з урахуванням середньої заробітної плати по місту Києву, а не по Рівненській області, а спір щодо визначення розміру аліментів підлягає вирішенню судом в позовному провадженні з обов'язковим залученням до розгляду справи стягувача за виконавчим листом, у звязку з чим відсутні правові підстави для задоволення даної скарги.

30 липня 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Суди встановили, що 22 червня 2006 року Дубровицький районний суд Рівненської області видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. ДубровицяРівненської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2006 року та до досягнення дитиною повноліття, а в разі продовження навчання - до досягнення нею двадцяти трьох років.

03 серпня 2006 року державний виконавець Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві відкрив виконавче провадження.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувачу і боржнику.

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час виникнення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

Правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що оскільки у виконавчому документі адресу боржника зазначено «АДРЕСА_1», державний виконавець розраховував заборгованість за аліментами, виходячи із середньої заробітної плати по місту Києву.

Доказів на підтвердежння факту проживання в Рівненській області ОСОБА_4 судам не надав.

Відповідно до розрахунку заборгованості № 4589945, проведеного державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві, платнику аліментів ОСОБА_4 станом на 01 серпня 2017 року, нараховано заборгованість у розмірі 160 664,30 грн.

Частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейним кодексом України. В разі визначення суми заборгованості в частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження.

Частиною девятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини четвертої статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що спір щодо визначення розміру аліментів підлягає вирішенню судом в позовному провадженні з обов'язковим залученням до розгляду справи стягувача за виконавчим листом.

Підстави вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм процесуального права, відсутні.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року та на постанову апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат