Справа № 442/7349/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/1213/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розглду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами в приміщенні Апеляційного суду Львівської області цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції покликався на те, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01.07.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з останніх на користь ОСОБА_2 по 5422 грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди, 125 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 60 грн. 90 коп. судового збору. Дане рішення набрало законної сили та є виконане. На думку апелянта, суд безпідставно відхилив наданий позивачем письмовий доказ по справі, а саме розрахунок про розмір витрат станом на 17 лютого 2017 року, необхідних на даний час для ремонту належного їй автомобіля з тих підстав, що такий не може бути достатнім та належним доказом заявлених позовних вимог, оскільки пошкодження автомобіля мало місце у квітні 2014 року. В суді першої інстанції була доведена саме та обставина, що оплата основної суми боргу була проведена відповідачем тільки 27 листопада 2017 року, тобто , майже через три роки після заподіяння матеріальної шкоди. Боржник ОСОБА_7 свідомо тривалий час ухилялася від обов'язку відшкодувати шкоду, що підтверджується відповіддю від 14 серпня 2017 року Дрогобицького МРВ ДВС про те, що внаслідок ухилення державним виконавцем 07 серпня 2017 року було скеровано повідомлення до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про вчинення боржником ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Оскільки сума вартості ремонтних робіт належного позивачу автомобіля у цінах станом на лютий 2017 року з урахуванням індексу зростання цін на запасні частини та послуги збільшилась і вже становила 13 156 грн. 10 коп., у суду першої інстанції були усі правові підстави стягнути вже з батька винуватої особи різницю між виплаченими позивачу наприкінці 2017 року коштами в розмірі 5 442 грн. 10 коп. та реальною вартістю необхідних для відновлення автомашини робіт 13 156 грн. 10 коп., а саме в розмірі 7 734 грн. 10 коп.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В порядку п. 3Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу,справи у судах першої та апеляційної інстанції,провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу,розглядаються за правилами,що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України передбачено, що судом апеляційної інстанції справи розглядаються за правилами, встановленими для розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посилання ОСОБА_2 на розрахунок №1315 від 17.02.2017 року, як на підтвердження збільшення розміру матеріальної шкоди за пошкодження її автомобіля, не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки пошкодження автомобіля відбулось у квітні 2014 року, а рахунок видано 17.02.2017 року. З цього рахунку не вбачається, що ремонт автомобіля на зазначену у рахунку суму 28 435 грн. 00 коп. необхідно здійснити саме у зв'язку із пошкодженнями автомобіля, що мало місце ще у 2014 році внаслідок неправомірних дій сина відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01.07.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з останніх на користь ОСОБА_2 по 5 422 грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди, 125 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 60 грн. 90 коп. судового збору. Дане рішення набрало законної сили.

Постановою державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Костишин Н.Р. від 16 лютого 2016 року виконавчий лист №442/4756/14-ц, виданий 31.07.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 вище зазначених коштів, повернуто стягувачу без виконання по причині відсутності майна у боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду

Як вбачається з постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2017 року та уточнених позовних вимог ОСОБА_2, з ОСОБА_9 стягнуто в користь ОСОБА_2 кошти визначені рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01.07.2015 року.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 01.07.2015 року виконано в повному обсязі.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останнього, як батька неповнолітнього ОСОБА_10, різниці недоплаченої шкоди, що буде достатнім для ремонту автомобіля, позивачка посилається на розрахунок про розмір витрат станом на 17.02.2017 року, який, на її думку, є достатнім на даний час для ремонту її автомобіля після події, яка мала місце 24.04. 2014 року, за мінусом сплаченої суми матір'ю неповнолітнього ОСОБА_10

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З врахуванням вищенаведених норм, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що розрахунок №1315 від 17.02.2017 року не може бути належним та достатнім доказом заявлених позовних вимог, оскільки пошкодження автомобіля відбулось у квітні 2014 року, а рахунок видано 17.02.2017 року, тобто фактично за спливом трьох років після такого пошкодження, що є досить тривалим проміжком часу.

Крім того, розмір заподіяної шкоди позивачу внаслідок неправомірних дій малолітніх стягнуто рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01.07.2015 року в розмірі 21 688 грн. 00 коп. Це рішення набрало законної сили та виконане в повному обсязі.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно вказав, що невиконання грошового зобов'язання, в свою чергу, породжує відносини із прострочення виконання грошового зобов'язання, відповідальність за яке визначено ст.625 ЦК України, а відтак позивач має право на захист порушеного права, пов'язаним з невиконанням рішення суду про стягнення завданої шкоди в порядку ст. 625 ЦК України.

Також, колегія суддів вважає, безпідставними твердження апелянта про те, що суд не дав належної оцінки усім доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області правильно встановлено фактичні обставини справи, зібраним доказам дана належна оцінка, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, яка передбачена чинним Цивільним процесуальним кодексом України, рішення відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не вбачає підстави для його скасування чи зміни цього рішення.

У відповідності до вимог абз. 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 12 липня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.