Справа №167/417/18
Провадження №2/167/220/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що згідно виконавчого листа, виданого Маневицьким районним судом Волинської області 14.01.2014 року, з ОСОБА_4 в її користь має проводитися стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 812 (вісімсот дванадцять) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, адже він не виконує зобовязання по матеріальному утриманню своєї дочки ОСОБА_6, відповідно до рішення суду. Станом на 01 квітня 2018 року згідно довідки-рахунку, виданої головним державним виконавцем Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_7, сума заборгованості по аліментах ОСОБА_4 в її користь на утримання малолітньої дочки становить 23167,23 грн..

На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.196 СК україни, просить стягнути з відповідача в її користь 22614,20 грн. неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів за період з грудня 2016 року по січень 2018 року.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що у ОСОБА_4 дійсно виникла заборгованість по сплаті аліментів, однак нараховану пеню за прострочення сплати аліментів вважає значно завищеною.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. У поданому на позовну заяву відзиві позовні вимоги визнав частково (а.с.22-24). Посилалась на те, що до грудня 2016 року аліменти на утримання дитини сплачував регулярно. Згодом утворилась заборгованість по причині того, що він переніс операцію на ногу та не міг працювати. На даний час його матеріальний стан погіршився, так як після прийняття рішення суду про стягнення аліментів, він змушений був сплачувати кошти по двох кредитам, які були взяті на його імя під час перебування в попередньому шлюбі для потреб сімї. По одному із кредитів має заборгованість. Крім того зазначає, що має на утриманні ще двоє малолітніх дітей від другого шлюбу, а саме: дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також на його утриманні знаходиться дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Щодо стягнення з нього неустойки за прострочення сплати аліментів не заперечує, однак не в такому розмірі, який розрахований позивачем. Вважає суму пені значно завищеною.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 12 грудня 2013 року у справі №164/1844/13-ц, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 стягнуто в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 812 (вісімсот дванадцять) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

14 січня 2014 року Маневицьким районним судом Волинської області видано виконавчий лист за вказаним рішенням (а.с.15).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

У постанові Верховного суду України від 11.09.2013 у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035 Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, та визначивши її загальну суму.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15 та від 16.12.2015р. № 2696цс15.

Відповідно до довідки-рахунку Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області заборгованість ОСОБА_4 за вищевказаним виконавчим листом станом на 01.04.2018 року становить 23167,23 грн. (а.с.6).

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2016 року по січня 2018 року становить 3215,52 грн., виходячи з наступного:

за грудень 2016 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.);

за січень 2017 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.);

за лютий 2017 року 227,36 грн. (812 грн. х 1% х 28 =227,36 грн.);

за березень 2017 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.);

за квітень 2017 року 243,60 грн. (812 грн. х 1% х 30 =243,60 грн.);

за травень 2017 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.);

за червень 2017 року 243,60 грн. (812 грн. х 1% х 30 =243,60 грн.);

за липень 2017 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.);

за серпень 2017 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.);

за вересень 2017 року 243,60 грн. (812 грн. х 1% х 30 =243,60 грн.);

за жовтень 2017 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.);

за листопад 2017 року 243,60 грн. (812 грн. х 1% х 30 =243,60 грн.);

за грудень 2017 року 251,72 грн. (812 грн. х 1% х 31 =251,72 грн.).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 3215,52 грн..

Згідно положень ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст.180, 181, 196 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 77, 81, 141, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки с.Гораймівка, вул.Жовтнева, 32 Маневицького району Волинської області неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 3 215 (три тисячі двісті пятнадцять) грн. 52 коп..

Врешті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.07.2018 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч