ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3194/18 Справа № 204/7400/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Автосфера про встановлення факту існування трудових відносин, зобовязання укласти трудовий договір та видати трудову книжку,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції повернув позовну заяву у порушення норм процесуального права, оскільки позивачем на виконання ухвали про залишення позову без руху у передбачений законом строк було подано заяву про усунення недоліків.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст.185 ЦПК України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст.ст.175,177 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За ч.ч.1, 2 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В листопаді 2015 року позивач звернувся з зазначеним позовом до відповідача, який неодноразово залишався без руху, повертався позивачу. Ухвали про повернення позову неодноразово скасовувались.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий строк для усунення зазначених недоліків 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали (а.с. 112-114). Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху ухвалою від 25 квітня 2018 року та згодом повертаючи її як неподану, ухвалою від 13 червня 2018 року, суд першої інстанції посилався на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України, зокрема: позивачем не сплачено судовий збір; позовна заява викладена російською мовою; в матеріалах справи відсутній оригінал позовної заяви (вх. № 23293 від 10 листопада 2015 року), оскільки його було повернуто позивачеві за ухвалою судді, а також не додані її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; не зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи, а лише зазначено загальні вимоги щодо стягнення відповідних витрат у прохальній частині; не зазначено підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не зазначені відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

14 травня 2018 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду від 25 квітня 2018 року (а.с.116).

На виконання недоліків позовної заяви позивач надав до суду 17 травня 2018 року клопотання про звільнення від сплати судового збору, клопотання щодо витребування доказів та позовну заяву в новій редакції, з тексту якої вбачається, що зазначений розрахунок заборгованості позивачем обґрунтований так, як він вважав за необхідне.

Згідно вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем не зазначено підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, тоді як у новій редакції позовної заяви позивачем було зазначено, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; уточнено прохальну частину позовної заяви, тобто виконано вимоги ухвали суду у зазначеній частині.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таким чином, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд не взяв до уваги зазначені обставини та те, що уточнена позовна заява є фактичним виправленням недоліків позову в порядку, передбаченому вимогами ст.ст.175-177, ч.3 ст.185 ЦПК України.

Крім того, повертаючи позовну заяву з тих підстав, що позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи, а лише зазначено загальні вимоги щодо стягнення відповідних витрат у прохальній частині, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач при подачі позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, просив здійснити розподіл судових витрат.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надані копії позовної заяви та додатків до неї відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб не узгоджуються з вимогами ч.2 ст.177 ЦПК України, згідно якої, правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин.

За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано до позовної заяви ОСОБА_1 правила ч.3 ст.185 ЦПК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_2