Справа № 266/2836/18
Провадження№ 2/266/730/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06 липня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Д'яченко Д.О., при секретарі Сологуб Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління «Служба у справах дітей Маріупольської міської ради», про надання дозволу на тимчасовий виїзд та переміщення неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків, за участі третьої особи: Служби у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 15.10.2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 03.08.2015 року шлюб було розірвано, з того часу син проживає з позивачем, яка повністю його забезпечує, піклується про нього.

Піклуючись про здоров'я, виховання і утримання дитини у позивача з'явилась можливість виїжджати разом з неповнолітнім сином за кордон, зокрема у Російську Федерацію в місто Ростов на Дону для оздоровлення, відпочинку та розширення світогляду сина.

Крім того на території тимчасово окупованої проживають родичі, з метою відвідати їх, ОСОБА_1 має намір виїхати на вказану територію з сином, але відповідач ОСОБА_2, не надає згоди на виїзд дитини за кордон без жодних пояснень.

Просить суд надати дозвіл на тимчасовий в'їзд та виїзд неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації в період з дні винесення рішення по 31 грудня 2020 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 19 березня 2012 року народився ОСОБА_3, батьками зазначені: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 123.

Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 26.06.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 151 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Частиною ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Зокрема п. п. 3, 4 даних Правил, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Пунктом 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача ОСОБА_2. на тимчасовий виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її дитини в її супроводі без згоди батька дитини на період до 31.12.2020 року на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації, а також в'їзд з них на територію України.

Згідно з п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно з п. 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на виїзд її дочки на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, знаходяться родичі позивачки.

Також, слід зазначити, що неможливість отримати від батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України та на територію Російської Федерації, позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку, відчуття та усвідомлення свого коріння та спілкування з родичами, оздоровлення.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на в'їзд/виїзд дитини на на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації, а також беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про надання їй дозволу на тимчасовий в'їзд/виїзд з неповнолітнім сином, на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації а також в'їзд з них на територію України, в її супроводі, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2, на період з дати набрання рішенням законної сили по 31.12.2020 року.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст.ст.2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", керуючись ст.ст.3, 12, 13, 76, 80, 89, 141, 263, 265, 268, 280, 281, 285 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_3, ІПН НОМЕР_4), третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління «Служба у справах дітей Маріупольської міської ради» (місце знаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги 16), про надання дозволу на тимчасовий виїзд та переміщення неповнолітньої дитини - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, дозвіл на багаторазові, короткострокові виїзди на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, та за межи України до Російської Федерації, з неповнолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у м. Маріуполь Донецька області без згоди і супроводу батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, у період з дня набрання рішенням суду законної сили до 31 грудня 2012 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 06.07.2018

Суддя: Д`яченко Д. О.