ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/281/18 Справа № 193/1225/17 Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д.А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 193/32/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року, ухваленого суддею Кащуком Д.А. у селищі Софіївка Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 придбав у Софіївському ремонтно-транспортному підприємстві Софіївського районного агропромислового об'єднання Дніпропетровського агропромислового комітету за 528 карбованців металеву цистерну високого тиску (цементовоз) ТЦ - 1СА010100, об'ємом 9,85 м.куб., масою 1627 кг. Оскільки за його місцем проживання цистерну не було де ставити, він її відвіз до домоволодіння дядька його дружини ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, де залишив її на зберігання на території домоволодіння. У 2008 році ОСОБА_3 помер і домоволодіння залишилось без належного нагляду, чим скористався відповідач ОСОБА_2 та самоуправно забрав металеву цистерну до двору своїх батьків. У червні 2017 році позивач знайшов покупців і повідомив відповідача, що буде забирати цистерну, але 05 липня 2017 року, коли приїхав разом з автокраном, вантажним автомобілем та покупцем за цистерною, то її на місці зберігання не було.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 13800 гривень за б/в цистерну високого тиску цементовозу та 10 000 гривень сплачених покупцеві за зірвану угоду купівлі - продажу цистерни, разом 23 800 гривень, стягнути моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Також просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року позов задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 13 800 грн. за бувшу в використанні цистерну високого тиску цементовозу, завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати зі сплати судового збору 1011 грн., витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 500грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що суд не взяв до уваги, що він протягом 25 років вільно користувався бочкою, тому вважає що набув на неї права власності за набувальною давністю. Вважає, що судом не взято до уваги, що більше ніж 20 років він користувався майном, про що позивачу було відомо. Судом не враховано, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав, про що він зазначав у суді першої інстанції, говорячи про те, що пройшло вже більше ніж 25 років. Крім того, відповідач вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим з тих підстав, що цистерна знаходиться біля його будинку та він може її віддати, однак суд, з незрозумілих для відповідача міркувань, стягнув з нього вартість цистерни. Не погоджується відповідач і з висновками суду щодо завдання позивачу моральної шкоди, оскільки останній не надав належних обґрунтувань понесених ним моральних страждань.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволені, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 придбав у Софіївському ремонтно-транспортному підприємстві Софіївського районного агропромислового об'єднання Дніпропетровського агропромислового комітету за 528 карбованців металеву цистерну високого тиску (цементовоз) ТЦ - 1СА010100, об'ємом 9,85 м.куб., масою 1627 кг (а.с. 6-7).

11 липня 2017 року позивач звернувся до Софіївського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про прийняття мір реагування щодо дій ОСОБА_2, який самоправно забрав металеву цистерну. Заява була зареєстрована в ЖЕО за №1660 від 11 липня 2017 року.

07 серпня 2017 року інспектор Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Ткаченко Д.В. закінчив перевірку заяви ОСОБА_1 та склав висновок про результати розгляду матеріалів письмової заяви, яким матеріали перевірки списав в наряд та повідомив його про те, що ОСОБА_1 має право звернутись в приватному порядку до суду (а.с.5).

Відповідно висновку експертного дослідження №126/17 від 25.09.2017 року, за результатами проведеного експертного товарознавчого дослідження вартість б/в цистерни високого тиску цементовозу, яка була придбана у 1987 році з урахуванням її зносу, становить 13 800 грн. (а.с. 13-16).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався ст.ст. 1166, 1167 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_2 самоправно забрав металеву цистерну, яка належить на праві власності ОСОБА_1, чим завдав останньому збитків, а тому повинен нести відповідальність за заподіяну з його вини матеріальну та моральну шкоду позивачу.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд, першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно відшкодування шкоди, завданої власнику майна.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав у Софіївському ремонтно-транспортному підприємстві Софіївського районного агропромислового об'єднання Дніпропетровського агропромислового комітету за 528 карбованців металеву цистерну високого тиску (цементовоз) ТЦ - 1СА010100, об'ємом 9,85 м.куб., масою 1627 кг (а.с. 6-7), яку передав на зберігання ОСОБА_3, який помер у 2008 році.

При цьому, за твердженнями позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 скористався безнаглядовістю домоволодіння ОСОБА_3 та перетяг цистерну до двору своїх батьків, тоді як сам ОСОБА_2 надав пояснення про те, що близько 20 років тому із позивачем здійснив обмін цистерни на мотор для пилки «Дружба» і майже 10 років тому цистерну здав на металобрухт. Доказів на підтвердження доводів позивача ОСОБА_1 чи відповідача ОСОБА_2 суду не надано.

Оскільки, позивач не надав, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, доказів про самоправне розпорядження ОСОБА_2 металевою цистерною високого тиску, яка належить позивачу на праві власності, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають, як недоведені.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 920,00 грн. (а.с. 86).

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року скасувати та постановити нове рішення про відмовуОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: