Справа № 215/2229/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Коноваленка М.І.

секретар судового засідання - Махоня Н.Ю.

розглянувши в порядку ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ "Північний гірничо - збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, яким просить стягнути з відповідача 500 000,00 грн. моральної шкоди, у зв'язку з заподіяною смертю чоловіка ОСОБА_3, пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків у відповідача.

В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час, з 29.04.1968 року по 25.09.2006 року, у Ганнівському кар'єрі ПрАТ, ним отримані хронічні професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень 1- 2 ступенів, ускладнений центральним раком правого головного бронху СТ4 кл.4. ЛН - другого ступеню.

Згідно висновку МСЕК серії ДНА - 2 №012996 від 22.09.2006 ОСОБА_3 було встановлено 100% втрати професійної працездатності, встановлено першу групу інвалідності, безстроково.

Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань, які знаходяться в причинному зв'язку з настанням його смерті, позивачу заподіяно моральну шкоду від втрати чоловіка з яким тривалий час перебувала у шлюбі, з 2004 року до моменту настання смерті постійно перебувала з ним у різних лікарнях по догляду за ним. Смерть чоловіка змусила її корінним чином змінити своє життя, вона змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут, тому їй завдано глибоких моральних страждань, з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали для неї внаслідок смерті її чоловіка. А тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 500 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка, з вини відповідача.

Ухвалою суду від 06.06.2018р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні позов підтримала.

Представник Товариства за довіреністю Северетник Л.В. в підготовчому судовому засіданні позов не визнала, надала відгук на позов, який підтримала в судовому засіданні. Вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров'я. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення факту матеріальної шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 20.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала клопотання про долучення до матеріалів справи практику Верховного суду та заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі, вказує, що заперечення викладені у відзиві до позовної заяви.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача та відповідача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого 27.12.1975р., ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 27.12.1975р., прізвище дружини після реєстрації шлюбу «ОСОБА_1» (а.с.7).

Чоловік позивача, ОСОБА_3 з 29.04.1968р. по 20.09.2006 року працював на ПрАТ слюсарем черговим з ремонту устаткування в Ганнівському кар'єрі більше 38 років (а.с.8-9).

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.09.2006 р., (а.с.8-9), померлому чоловіку позивача встановлені хронічні професійні захворювання: обструктивне захворювання легень 1- 2 ступенів, ускладнений центральним раком правого головного бронху СТ4 кл.4. ЛН - другого ступеню.

Вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 100%, та перша група інвалідності, згідно висновку МСЕК від 22.09.2006- безстроково по двом профзахворюванням (а.с.14).

У свідоцтві про смерть Серія НОМЕР_3 вказано, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 57 років (а.с.6).

Згідно протоколу патологоанатомічного дослідження № 106 від 26.09.2006 р. КЗ «Криворізька міська лікарня № 7» було встановлено причину смерті, а саме: інтоксикація, рак легень, хронічний бронхіт, пневмосклероз (а.с.18-19).

Згідно з висновком експертної комісії комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 25.05.2007 за №33 встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивача з установленим йому за життя професійним захворюванням.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Згідно зі статтею 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідач не виконав.

Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду - наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього.

Відповідно до ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Враховуючи встановлений родинний зв'язок позивача та померлого ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підприємством ґрунтуються на ч.2 ст. 1168 ЦК України. Таким чином, підлягає відшкодуванню моральна шкода з підприємства на користь позивача.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди ОСОБА_1, дружині померлого ОСОБА_3

У зв'язку з чим, доводи відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з боку відповідача на користь позивача, є необґрунтованими.

У відповідності до ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд вважає неможливим у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про стягнення 500 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку зі смертю чоловіка, суд враховує характер та обсяг її душевних страждань, у зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є дружиною померлого, з яким знаходилися у шлюбі більш 30 років; наслідки, викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання під час його лікування; тривалість перенесених страждань; зміни в житті, викликані смертю чоловіка, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості, вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «Північний ГЗК» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 80 000,00 грн., що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки ця сума відповідає обставинам справи, а також зазначеним принципам.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191 - VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах ".

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, що міститься в п.48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, подання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У акті прийому-здачі наданих послуг за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 18.04.2018р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4, вказано які дії по даній справі були проведені адвокатом, що узгоджується з вимогами Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191 - VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Позивачем надано квитанцію про оплату послуг адвоката за договором від 18.04.2018р. у розмірі 3000,00 грн, тобто документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу.

З огляду на викладене, судові витрати у розмірі 3000, грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН: НОМЕР_1), моральну шкоду у розмірі 80 000,00 (вісімдесят тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та 3000,00 (три тисячі) грн. - судових витрат.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» () на користь Держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти -денний строк, з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: