РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 562/2962/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/414/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

стягувач - Комунальне підприємство „Здолбунівкомуненергія",

боржник - ОСОБА_4,

особа дії та рішення, якої оскаржуються, - заступник начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавський Назар Миколайович,

за участю представника стягувача, ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавського Назара Миколайовича на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області в складі судді Шуляка А.С. від 12 жовтня 2018 року, постановлену в м. Здолбунів,

в с т а н о в и в:

7 травня 2018 року КП «Здолбунівкомуненергія» звернулось до суду із скаргою, в якій просить визнати дії заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавського Н.М. щодо винесення постанови від 28.03.2018 року про повернення виконавчого документа №562/2962/15-ц від 16.01.2016 року стягувачу по виконавчому провадженню № 50972101 неправомірними; скасувати постанову заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавського Н.М. від 28.03.2018 року по виконавчому провадженню № 50972101 про повернення виконавчого документа №562/2962/15-ц від 16.01.2016 року стягувачу; зобов'язати заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавського Н.М. виконавчий документ № 562/2962/15-ц від 16.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП «Здолбунівкомуненергія» боргу за використану теплову енергію в сумі 13951,19 грн. та судового збору в розмірі 609 грн. прийняти для повторного примусового виконання та проінформувати про виконання ухвали суду КП «Здолбунівкомуненергія» та Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її одержання.

Скаргу мотивовано тим, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасною та незаконною, оскільки в ході примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості не вжито всіх необхідних заходів для його виконання.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2018 року скаргу КЗ «Здолбунівкомуненергія» задоволено.

Визнано дії заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавського Н.М. щодо винесення постанови від 28 березня 2018 року (ВП № 50972101) про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

Постанову заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавського Н.М. щодо винесення постанови від 28 березня 2018 року (ВП № 50972101) про повернення стягувачу виконавчого документа № 562/2962/15-ц виданого 20 квітня 2016 року скасовано.

Зобов'язано Здолбунівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області прийняти для повторного примусового виконання виконавчий документ № 562/4792962/15-ц, виданий 20 квітня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП «Здолбунівкомуненергія» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 10013,28 грн., 3567,73 грн. суму індексу інфляції, 370,18 грн. 3% річних, 609 грн. витрат по оплаті судового збору. Про хід і виконання ухвали повідомити Здолбунівський районний суд Рівненської області та стягувача Комунальне підприємство «Здолбунівкомуненергія» не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвалу мотивовано тим, що заступником начальника Здолбунівського РВДВС не доведено факт перевірки наявності майна на яке можливо звернути стягнення в квартирі за місцем проживання боржника, а відомості про відсутність майна зазначені у акті державного виконавця від 23.02.2018 року, через його невідповідність вимогам п.8 Інструкції, не можуть судом прийматися до уваги.

У поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі заступник начальника Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Журавський Н.М. зазначає, що 23.02.2018 року державним виконавцем для перевірки наявності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, залучено прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури та здійснено з ним вихід за місцем проживання боржника. Під час перевірки встановлено, що майно, на яке можливо було б звернути стягнення для погашення вимог стягувача, відсутнє, що засвідчується підписом прокурора у акті. Також, при вчиненні виконавчої дії був присутній боржник ОСОБА_4, який з фізіологічних причин підписатися не зміг, про що свідчить початок підпису в графі «Інші особи, що були залучені до проведення виконавчих дій» у акті, через це відмітка про те, що боржник від підпису відмовився, не ставилася.

Звертає увагу, що при перевірці майнового стану особиста присутність боржника законом не вимагається, а тому акт державного виконавця від 23.02.2018 року є належними та допустимим доказом та необґрунтовано не взятий судом до уваги.

Вважає, що, якщо державний виконавець по кожному виконавчому провадженню буде здійснювати розшук майна боржника у тих межах, як на цьому наполягає КП «Здолбунівкомуненергія», без дотримання принципу співрозмірності і без врахування наявності ймовірного позитивного ефекту від вжиття цих заходів, це може призвести до невиправданих перевитрат державних коштів та утруднення здійснення виконавчих дій по всіх виконавчих провадженнях взагалі.

Скарга стягувача КП «Здолбунівкомуненергія» не відповідає вимогам, передбаченим положеннями ЦПК України, оскільки в ній не зазначено, які саме дії чи бездіяльність державного виконавця неправомірні, а інформація про те, що боржник працює, має постійні доходи, виїжджає за кордон, необгрунтована та надумана, оскільки вона не підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Судом не взято до уваги, що виконавче провадження №50972101 перебуває у складі зведеного виконавчого провадження №54302109, в якому стягувачем ПАТ «Ощадбанк» 5.05.2018 року подано скаргу з аналогічних підстав та предмету, в задоволенні якої ухвалою Здолбунівського районного суду від 3.09.2018 року відмовлено.

Таким чином, дії державного виконавця та складений ним акт від 23.02.2018 року вже досліджувалися судом.

Крім того, суд не має права зобов'язувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З наведених підстав просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу КП«Здолбунівкомуненергія» вказує, що посилання апелянта на ймовірні невиправдані витрати з державного бюджету, є лише припущення, оскільки будь-яких доказів щодо таких ймовірних витрат ним не було надано.

Наголошує, що державним виконавцем жодного разу не було взято пояснення у боржника та не попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця.

Натомість, як зазначив сам апелянт в судовому засіданні, він міг описати нові двері, та інше майно які знаходились у боржника, однак, які б не покрили борг стягувача.

Також, безпідставно апелянтом зазначено, що суд перевищив свої повноваження зобов'язального характеру, не зазначивши в чому саме це перевищення відбулося згідно вимог чинного законодавства.

Вважає безпідставними твердження апелянта про те, що при поверненні виконавчого документа стягувачу його права не порушені, оскільки, повторне пред'являння виконавчого документу до виконання, вимагає від стягувача повторної оплати авансових внесків, чим в черговий раз порушуються його законні права.

З акту державного виконавця від 23.02.18 року про нібито відсутність майна у боржника, який став підставою повернення виконавчого документа стягувану можна зробити висновок про те, що будь-якого обстеження не здійснювалось, а тому судом вірно констатовано, що вказаний акт є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.04.2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області видано судовий наказ у справі №562/2962/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь КП «Здолбунівкомуненергія» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 10013,28 грн., суму індексу інфляції 3567,73 грн., 3% річних в сумі 370,18 грн. та 609 грн. судового збору.

28.03.2018 року постановою заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС вказаний судовий наказ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів справи вбачається, що заступник начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Журавський Н.М. 23.02.2018 року було складено акт про те, що під час виходу за місцем проживання боржника майна належного до стягнення не було виявлено.

Згідно вказаного акту його було складено в присутності представника Здолбунівської місцевої прокуратури Соколовської О.В. Будь-які інші особи, які були залучені до проведення даної виконавчої дії у акті не вказані, хоча присутність боржника ОСОБА_4 начальником Здолбунівського районного відділу ДВС Журавським Н.М. не заперечується.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказаний акт державного виконавця не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки у ньому не зазначено місце його складання, реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій, повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також даний акт не підписаний боржником за відсутності у ньому відмітки про відмову останнього від підпису.

Покликання заступника начальника Здолбунівського відділу ДВС на те, що при складенні акту був присутній боржник ОСОБА_4, який з фізіологічних причин підписатися не зміг, про що свідчить початок підпису в графі «Інші особи, що були залучені до проведення виконавчих дій» у акті, не заслуговують на увагу, оскільки не підтвердженні жодними доказами.

Крім того, у вказаному акті для зазначення боржника та його підпису є окремі графи, а тому наявність незрозумілого символу в графі «Інші особи, що були залучені до проведення виконавчих дій» не свідчить про складення акту в присутності боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що при перевірці майнового стану особиста присутність боржника законом не вимагається є безпідставними, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції перевірка наявності майна боржника за місцем його проживання можлива була лише при огляді квартири та відповідно присутності її власника (наймача).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріали справи не містять даних про належне виконання державним виконавцем вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За наведеного, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено скаргу КП «Здолбунівкомуненергія» в частині визнання дій заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Журавського Н.М. щодо винесення постанови від 28.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувану та скасування вказаної постанови, оскільки державним виконавцем не в повній мірі вчинено дії з метою виконання рішення суду та винесення ним оскаржуваної постанови було передчасним.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення державним виконавцем своєї діяльності з дотриманням принципу співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями не звільняють державного виконавця від обов'язку неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, необґрунтованими є доводи заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Журавського Н.М. про те, що його дії та складений ним акт від 23.02.2018 року вже були предметом дослідження суду в іншій справі за аналогічною скаргою в межах зведеного виконавчого провадження, оскільки у відповідності до ст. 82 ЦПК України преюдиційними є обставини, встановлені судом у іншій справі, а не його висновки.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Таким чином, у разі скасування судом постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження підлягає відновленню.

Прийняття виконавчого документу для повторного примусового виконання законом не передбачено.

У пункті 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

За наведеного, суд не мав права зобов'язувати відділ державної виконавчої служби до вчинення дій щодо прийняття для повторного примусового виконання виконавчого документу, а тому вимоги апеляційної скарги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області Журавського Назара Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2018 року в частині вимог скарги Комунального підприємства „Здолбунівкомуненергія" про зобов'язання Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області прийняти для повторного примусового виконання виконавчий документ №562/4792962/15-ц, виданий 20 квітня 2016 року, скасувати та в цій частині скаргу Комунального підприємства „Здолбунівкомуненергія" залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.