Дата документу 22.08.2018
Справа № 320/5375/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" серпня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Калугіної І.О.,
при секретарі Воробйовій В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 156 по вул. Леваневського в м. Мелітополь Запорізької області, зазначивши, що відповідач з 2007 року була зареєстрована у належному йому будинку на правах члена сімї. Однак, відповідач не проживає у належному йому будинку та ніколи не проживала, претензій щодо проживання в будинку не має, її речей в будинку не має, а тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява по розгляд справи за його відсутність та відсутність позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не зявилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Як вбачається з матеріалів справи, право власності на будинок № 156 по вул. Леваневського м. Мелітополь Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 10 грудня 2003 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2879, договором дарування частини будинку, посвідченого 23 грудня 2003 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-2853 /а.с.8,10/.
Вказана обставина також підтверджується витягами з про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 грудня та 29 грудня 2003 року /а.с.9,11/.
Згідно довідки голови квартального комітету № 83 від 08 червня 2018 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак з 2007 року в будинку не проживає /а.с.7/.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше одного року в будинку № 156 по вул. Леваневського в м. Мелітополь Запорізької області не проживає, її речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляла.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, 12,81,89,263,265,279-285 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 156 по вул. Леваневського в м. Мелітополь Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І.О.Калугіна