Справа № 573/1310/18
Номер провадження 2/573/461/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

27 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника позивача : ОСОБА_1,

відповідача : ОСОБА_2,

представника 3-ї особи : ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов органу опіки і піклування Білопільської районної державної адміністрації (місце знаходження: 41800, м.Білопілля, вул. Старопутивльська, 35, ) в інтересах дитини: ОСОБА_4, 3-тя особа - орган опіки і піклування Куянівської сільської ради (місце знаходження: 41842, с. Куянівка, вул. Кайдаша, 2, Білопільського району Сумської області, ) до ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити повністю .

Відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_1, без позбавлення її батьківських прав.

Стягнути аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходів ) відповідачки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу чи особи в якої на вихованні буде перебувати дитина, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто із 07 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

Суддя

Справа № 573/1310/18

Номер провадження 2/573/461/18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

27 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника 3-ї особи: ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

07 серпня 2018 року орган опіки і піклування Білопільської районної державної адміністрації звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначили, що з 20 вересня 2017 року на обліку у службі у справах дітей Білопільської РДА перебуває дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, якого виховує мати - одиначка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканка АДРЕСА_1. Дитина за заявою матері з 19 вересня 2017 року перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. Підставами для влаштування дитини до центру реабілітації стало зловживання алкоголем та неналежне виконання батьківських обов'язків відносно сина, внаслідок якого хлопчик бродяжив по селу. В помешканні, де проживає родина, сторонні особи постійно розпивають спиртні напої, свідком чого була малолітня дитина, що негативно позначалось на її емоційному і психологічному розвитку. Мати потребує лікуванні від алкогольної залежності, погоджувалась на рекомендацію пройти відповідний курс лікування, проте за медичною допомогою для вирішення даної проблеми до відповідних фахівців не звернулась. ОСОБА_2 не працює, підсобного господарства не утримує, заходів для покращення становища в родині не вживає. Джерелом доходу родини була лише державна допомога одинокій матері. Інших родичів крім матері дитина не має.

Протягом 10 місяців перебування дитини в центрі реабілітації, ситуація в родині не покращилась, оскільки мати не виконувала рекомендацій працівників служби у справах дітей Білопільської РДА, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, інспектора ювенальної превенції Білопільського відділення поліції, виконкому Куянівської сільської ради щодо подолання складних життєвих обставин в родині, не йшла на співпрацю з ними. Проведена зазначеними органами та установами профілактична робота та заходи впливу результату не дали. Питання стану сім'ї ОСОБА_2 розглядалось на засіданнях виконкому Куянівської сільської ради, комісії з питань захисту прав дитини при Білопільській районній державній адміністрації. Матір неодноразово було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків та рекомендовано проходження курсу лікування від алкогольної залежності, проте відповідачка рекомендації не виконала, заходів для подолання складної ситуації в своїй родині не вжила. Комісійні обстеження умов проживання родини свідчать про відсутність сприятливого середовища для виховання малолітньої дитини в родині матері. Під час останнього візиту комісії зафіксовано незадовільний санітарний стан будинку, відповідачка разом зі своїм співмешканцем та двома чоловіками вживала спиртні напої. Вказане свідчить про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по належному догляду та вихованню своєї дитини, а також про те, що повернення сина на виховання до матері є небезпечним для його здоров'я і морального виховання, що відповідно до ст. 170 Сімейного Кодексу України є підставою для відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Питання доцільності відібрання у ОСОБА_2, її сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при заступнику голови Білопільської районної державної адміністрації 13 квітня 2018 року. Запрошення на засідання комісії мати проігнорувала. За результатами розгляду прийнято рішення комісії №11 про доцільність відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та відповідний Висновок органу опіки та піклування. 19 травня 2018 року закінчився термін перебування малолітнього ОСОБА_4 у закладі, повернення дитини в родину матері на даний час є неможливим, і сама мати не виявляє такого бажання. Таким чином порушується право дитини на сімейне виховання та батьківську турботу. Тому, з метою захисту прав дитини, з урахуванням надання можливості матері усунути обставини, за яких в її родині порушуються права дитини, можливо застосування такого заходу як відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Саме тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

У підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що ОСОБА_2 запрошувалася до служби у справах дітей на профілактичну бесіду, попереджувалася про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків та про можливе вирішення питання про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, але остання на всі заходи профілактично-попереджувального характеру не реагувала. У вересні 2017 року дитина була поміщена до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації. За час перебування дитини у даному закладі мати відвідувала дитину, провозила солодощі. Проте, за спостереженнями співробітників закладу мати відвідувала дитину із запахом після вживання алкогольних напоїв, що свідчить про те, що ОСОБА_2 потребує лікування від алкогольної залежності. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому з метою захисту прав дитини, з урахуванням надання можливості матері усунути обставини, за яких в її родині порушуються права дитини, можливо застосування такого заходу як відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. В такому разі, пройшовши курс лікування від алкогольної залежності, змінивши ставлення до виконання батьківських обов'язків на краще та створивши належні умови для повернення неповнолітньої дитини додому, відповідачка ОСОБА_2 протягом року з дня винесення рішення у справі зможе звернутися із заявою про повернення малолітнього ОСОБА_4 у сім'ю.

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовчому засіданні позов визнала та зазначила, що має бажання повернути сина додому, проте, на сьогодні вона не пройшла курсу лікування від алкогольної залежності, не знайшла роботи та не привела будинок в належний санітарно-гігієнічний стан.

Представник третьої особи - секретар Куянівської сільської ради ОСОБА_3 позов підтримала, пояснивши, що питання стану сім'ї ОСОБА_2 розглядалось на засіданнях виконкому Куянівської сільської ради. Відповідачку неодноразово було попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, рекомендовано проходження курсу лікування від алкогольної залежності. Під час бесід з ОСОБА_2 була проведена робота із профілактики вживання алкогольних напоїв, наголошувалось на відповідальному виконанні батьківських обов'язків по вихованню та догляду за неповнолітнім сином, про приведення помешкання у належний санітарно-гігієнічний стан, про недопущення залишення дитини без нагляду, про цільове використання державної соціальної допомоги на дитину та інше. На сьогодні надані рекомендації ОСОБА_2 не виконала, заходів для подолання складної ситуації в своїй родині не вжила та не змінила ставлення до виконання належним чином батьківських обов'язків відносно сина - ОСОБА_4, який вже рік знаходиться у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації. Станом на вересень 2018 року ситуація в родині не змінилася.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 6).

Відповідачка ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Куянівка Білопільського району Сумської області, згідно із копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Із висновку органу опіки та піклування Білопільської РДА від 21 травня 2018 року № 01-31/1673 «Про доцільність відібрання у ОСОБА_2 сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав», вбачається, що вказаний орган вважає доцільним відібрати дитину у відповідачки без позбавлення її батьківських прав (а. с. 23).

Із характеристики від 31 травня 2018 року № 364, виданої Куянівською сільською радою на гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканку АДРЕСА_1 встановлено, що остання мешкає за вказаною вище адресою від народження по даний час. Разом із нею зареєстрований син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 19 вересня 2017 року перебуває в Сумському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей. Дитина вилучена із сім'ї, у зв'язку із неналежним виконанням матір'ю своїх батьківських обов'язків, яка веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкоголем. Роботу виконкому сільської ради, що проводилася з ОСОБА_2 протягом року, результатів не дала (а. с. 7).

11 квітня 2018 року, 20 квітня 2018 року, 04 травня 2018 року, 22 вересня 2017 року, 13 грудня 2017 року, 19 січня 2018 року, 19 жовтня 2017 року, 11 вересня 2017 року представниками Куянівської сільської ради, за участі служби у справах дітей Білопільської РДА, спеціалістів РЦСССДМ Білопільської РДА, проводилися обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1. За результатами обстежень останній рекомендовано припинити вживання алкогольних напоїв та пройти курс лікування від алкогольної залежності. Також наголошувалось на відповідальному виконанні батьківських обов'язків по вихованню та догляду за неповнолітнім сином, про необхідність знайти роботу та привести помешкання у належний санітарно-гігієнічний стан, про недопущення залишення дитини без нагляду (а. с. 13-20).

Згідно із доповідною запискою головного лікаря КЗ «Білопільська ЦРЛ» Мартиненка Ю.І. та сімейної медичної сестри АЗПМС с. Куянівка ОСОБА_9, складеною в результаті проведеного патронажу 08.08.2017 року до дитини ОСОБА_4, 2011 року народження за адресою: АДРЕСА_1, встановлено що мати ОСОБА_2 перебувала в нетверезому стані ( запах алкоголю, заторможеність, порушення координації рухів, незв'язна мова). Зовнішній вигляд дитини неохайний ( брудні руки, ноги, обличчя), брудний одяг. В помешканні антисанітарія. Залишків їжі не виявлено (а. с. 30).

15 вересня 2018 року т.в.о. начальника служби у справах дітей ОСОБА_1 звернулася до в.о. начальника служби у справах дітей Сумської ОДА Тютюнник В.В. із листом про надання дозволу влаштувати дитини ОСОБА_4 до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області (а. с. 31).

Із інформації Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 12.04.2018 року № 04/252 встановлено, що за час перебування дитини з 19.09.2017 року по 12.04.2018 року його відвідувала лише мати ОСОБА_2, яка приносила солодощі. За спостереженням співробітників закладу, декілька раз мати приходила до дитини із запахом після вживання алкогольних напоїв. Виходячи з цього, остання потребує лікування від алкогольної залежності. На сьогодні вона проявляє невпевненість в собі, пасивність, легко піддається впливу оточуючих. Мати потребує постійного супроводу спеціалістів з приводу виховання дитини, авторитетних порад щодо влаштування власного життя (а. с. 26).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Білопільської РДА від 25.01.2018 року № 2 ОСОБА_2 попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків відносно дитини ОСОБА_4 Надалі, рішенням Комісії від 13.04.2018 року № 11 визнано за доцільне відібрання у ОСОБА_2 неповнолітнього сина без позбавлення її батьківських прав (а. с. 21-22).

Виходячи з вище наведеного, суд констатує, що відповідачка за даних обставин не спроможна належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, здійснювати догляд, утримання, піклування про дитину або створити умови для належного фізичного та духовного його розвитку.

Позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу. Суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо із власної волі ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків та наданих їй прав і тому є підстави для відібрання дитини без позбавлення її батьківських прав.

Одночасно судом встановлено, що із часу перебування дитини у центрі до часу звернення позивача із позовом до суду 07 серпня 2019 року, відповідачка не вжила заходів для покращення умов проживання дитини з метою повернення його додому.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 не проявляє належну увагу щодо виховання дитини та догляду за ним, а тому маються підстави для задоволення позову органу опіки та піклування про відібрання дитини без позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав передбачає зміну поведінки матері та її ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Суд не може призначити опікуном дитини когось із близьких родичів, оскільки як встановлено із матеріалів позову інших родичів вона не має, а тому дитина повинна бути влаштована до відповідної державної установи.

Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. (п.6) вказує, що дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 р. ( ст. 9 ) зазначає про те, що держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Крім того, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 152 СК України закріплено і право дитини на належне батьківське виховання.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Разом з тим, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про право дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 4 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За таких обставин позов в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції про право дитини від 20 листопада 1989 року , ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» ст. 150, 164, 170, 181, 182, 183,191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 81, 141, 200, 206, 247, 259, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов органу опіки і піклування Білопільської районної державної адміністрації (місце знаходження: 41800, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 35, ) в інтересах дитини: ОСОБА_4, до ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1), третя особа - орган опіки і піклування Куянівської сільської ради (місце знаходження: 41842, с. Куянівка, вул. Кайдаша, 2, Білопільського району Сумської області, ) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити повністю.

Відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_1, без позбавлення її батьківських прав.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу чи особи в якої на вихованні буде перебувати дитина, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто із 07 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено і підписано 02 жовтня 2018 року.

Суддя