Постанова

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 641/2476/17

провадження № 61-496св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

представник прокуратури Харківської області - Крупська Катерина Миколаївна,

представник Державної казначейської служби України - Мельниченко Віталій Сергійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги заступника прокурора Харківської області та Державної казначейської служби України на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова у складі судді Григор'єва Б. П. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року у складі колегії суддів:

Сащенка І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у результаті бездіяльності прокуратури Харківської області щодо непроведення ефективного досудового розслідування обставин, зазначених в його повідомленні, численним винесенням органами прокуратури Харківської області незаконних постанов про закриття кримінального провадження йому заподіяно моральну шкоду.

За таких обставин, ОСОБА_4 просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь компенсацію за моральну шкоду у розмірі 512 тис. грн, спричинену посадовими особами прокуратури Харківської області шляхом прийняття незаконних та неправомірних рішень, противоправною бездіяльністю при розслідуванні кримінального провадження від 08 вересня 2015 року за частиною другою статті 382 КК України.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 7 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова неодноразово скасовувались постанови прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження від 08 вересня 2015 року. Вказівки, які містилися в ухвалах суду, під час проведення досудового розслідування не виконані. Крім того, ухвалами суду визнана бездіяльність органів прокуратури Харківської області. За таких обставин, вказане є підтвердженням завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 тис. грн, виходячи із принципу розумності і справедливості, з огляду на конкретні обставини справи.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області відхилено. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Для відновлення порушеного права ОСОБА_4 на протязі чотирьох років вимушений був неодноразово звертатися до органів прокуратури, суду з відповідними скаргами, заявами, внаслідок чого було порушено його звичайний ритм життя. Крім того, систематичною бездіяльністю органів прокуратури, встановленою на підставі ухвал слідчих суддів, позивачу спричинена моральна шкода, тому, виходячи із принципу розумності і справедливості, обґрунтованим є відшкодування моральної шкоди у розмірі 7 тис. грн.

У касаційнихскаргах заступник прокурора Харківської області та Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушенням норм процесуального права, просили скасувати вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові ОСОБА_4

Касаційна скарга заступника прокурора Харківської області мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими, прийнятими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Посилався на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази протиправності діянь працівників прокуратури Харківської області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Касаційна скарга Державної казначейської служби України мотивована тим, що оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалено з порушенням норм чинного законодавства. Посилалася на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили належним чином обставин справи та не звернули уваги на те, що незаконність дій працівників органів прокуратури не доведено. Суди не з'ясували, чим підтверджується факт завдання позивачу моральних страждань або втрат немайнового характеру.

У лютому та квітні 2018 року до Верховного Суду надійшли відзиви ОСОБА_4 на касаційні скарги прокуратури Харківської області та Державної казначейської служби України, в яких він зазначав про те, що доводи касаційних скарг будуються виключно на припущеннях та носять формальний характер, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судового рішення лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судами встановлено, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року скаргу ОСОБА_4 в частині визнання бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення

від 01 грудня 2014 року, зареєстрованою за № 87361вх-14 задоволено частково. Зобов'язано прокурора прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за вказаною заявою та розпочати досудове розслідування (а. с. 10 - 12).

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 27 липня 2015 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Харківської області задоволено. Визнано факт бездіяльності прокуратури Харківської області в частині невиконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року. Зобов'язано компетентних осіб прокуратури Харківської області розглянути клопотання, заявлене у заяві ОСОБА_4 від 22 червня 2015 року

у пункті 2.3 (а. с. 13).

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 01 вересня 2015 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою

від 14 серпня 2015 року задоволено. Зобов'язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення за заявою ОСОБА_4 від 14 серпня 2015 року (а. с. 14).

Вказані ухвали мають преюдиційне значення. Крім того, протягом

2015 - 2016 років ухвалами слідчих суддів було скасовано шість незаконних постанов слідчих прокуратури про закриття кримінального провадження

від 08 вересня 2015 року за заявою ОСОБА_4 та про відмову у визнанні

ОСОБА_4 потерпілим в рамках кримінального провадження від 08 вересня 2015 року.

Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в частинах першої - п'ятої цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частини першої яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166,

1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Таким чином, при розгляді вказаної справи застосуванню підлягають

статті 1173, 1174 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю прокуратури Харківської області позивачу було завдано моральних страждань, що свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України, для відшкодування йому моральної шкоди, розмір якої визначено з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Посилання касаційних скарг на недоведеність позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки протиправна бездіяльність органів прокуратури Харківської області встановлена ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, що мають преюдиційне значення для вирішення вказаної справи.

Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги заступника прокурора Харківської області та Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В.Синельников