АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/11592/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/796/5654/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Стрижеуса А.М.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року про призначення посмертної судової психіатричної експертизи, постановлену під головуванням судді Галась І.А., у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про зміну черговості спадкування,

у/н справи № 754/11592/16-ц № а/п 22-ц/796/5654/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
в с т а н о в и л а :

ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року клопотання про призначення посмертної судової психіатричної експертизи задоволено частково. Призначено у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про зміну черговості спадкування посмертну судову психіатричну експертизу, на розгляд якої поставлено питання: 1) чи спостерігались в поведінці померлого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 прояви психічних розладів та/або ознак побічної дії призначених лікарських препаратів антиретровірусної терапії ламівудіна, ефавіренза? 2) чи страждав ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на психічні розлади до моменту смерті, якщо так то з якого періоду часу та чи перебував він у стані, коли не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними?

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, предметом позову є зміна черговості спадкування відповідно до ст. 1259 ЦК України. У позовній заяві про наявність у спадкодавця психічного захворювання не вказується. Поняття ж «безпорадний стан» є правовою, а не медичною категорією, а на розгляд експертів поставлено питання про те, чи усвідомлював спадкодавець наслідки своїх дій та чи міг керувати ними, що не входить до обставин доказування. До того ж в ухвалі не зазначено у який проміжок часу спадкодавець не усвідомлював значення своїх дій. Фактично дана ухвала направлена на створення нового доказу, який не є належним у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просили апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що ухвала суду законна та обґрунтована. Після витребування судом медичної документації було з`ясовано, що померлий ОСОБА_7 перебував на диспансерному обліку в амбулаторно-клінічному відділенні Київського міського центру профілактики та боротьби зі СНІДом з діагнозом ВІЛ-інфекція ат отримував антиретровірусну терапію, що підтверджує наявність у померлого тяжких захворювань. Про наявність у нього таких захворювань, у тому числі і психічних підтвердили допитані свідки - найближчі сусіди померлого. Питання про перебування померлого у безпорадному стані на розгляд експертів не ставилося, проте встановлення факту чи міг він усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними може вплинути на вирішення питання про те, чи перебував померлий у безпорадному стані.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_8 та представник відповідача ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки апелянта чи її представника визнані колегією суддів неповажними, оскільки належних доказів, підтверджуючих поважність причин неявки в судове засідання не надано. Довідка про перебування представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 у відпустці не містить посилань на підставу її видачі (накази, розпорядження тощо). За вказаних обставин колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Призначаючи у справі посмертну судову психіатричну експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому, з урахуванням уточнень, просили змінити черговість одержання права на спадкування, надавши їм право на спадкування після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі спадкоємцями ІІІ черги - тітками померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обґрунтування позову зазначали, що померлий двоюрідний брат ОСОБА_7 з 1996 року тяжко хворів на гепатит, туберкульоз, йому була встановлена друга група інвалідності, але пенсію він не отримував, він не міг працювати і потребував сторонньої допомоги. Вони протягом 20 років піклувалися про нього, матеріально забезпечували та надавали всіляку підтримку. Після його смерті вони займалися організацією і проведенням поховання та здійснюють нагляд за могилою померлого.

Представник позивачів ОСОБА_8 заявила клопотання про призначення у справі посмертної судової психіатричної експертизи, зазначивши, що для правильного вирішення спору суд має встановити чи страждав померлий на психічні розлади чи тяжке психічне захворювання, наслідком якого є неможливість розуміти значення своїх дій та керувати ними, тобто неможливість виконувати звичайні дії, пов `язані з життєдіяльністю.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Призначаючи експертизу суд не звернув уваги на суть позовних вимог. Оскільки позивачі просили змінити черговість одержання права на спадкування, надавши їм право на спадкування після смерті ОСОБА_7 з тих підстав, що останній був у безпорадному стані, а вони протягом тривалого часу опікувалися та матеріально забезпечували померлого, то предметом доказування у даній справі є надання позивачами протягом тривалого часу матеріального забезпечення, іншої допомоги померлому, опікування над ним та перебування останнього у безпорадному стані через тяжку хворобу. У позовній заяві позивачі про наявність у померлого будь - яких психічних захворювань не вказують та про те, що померлий не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати не зазначають.

Відтак суд помилково поставив на розгляд експерта питання для встановлення тих обставин, на які позивачі не посилалися в позові.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 10.07.2018 року.

Головуючий

Судді