Справа № 569/7517/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 569/7517/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в якому просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь інфляційні втрати та три проценти річних загальною сумою 196800,35 грн за невчасно сплачену стягнуту за рішенням суду моральну та матеріальну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за вироком Рівненського міського суду від 14 червня 2010 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 31 серпня 2010 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 був засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. Під час розгляду справи вона була визнана потерпілою, оскільки ОСОБА_3 скоїв вбивство її сина ОСОБА_5. Нею був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04 липня 2011 року з ОСОБА_3 на її користь було стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9060,80 грн та моральну шкоду 100000 грн. Оскільки на момент скоєння злочину ОСОБА_3 був неповнолітнім, вважає, що згідно статті 155 СК України, матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_4 мають відшкодовувати солідарно.

На теперішній час рішення суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідачами не виконано, а тому і просить суд стягнути з відповідачів на свою користь інфляційні втрати та три проценти річних загальною сумою 196800,35 грн на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали відзиви на позовну заяву, в яких позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не визнали та просять суд у позові відмовити повністю.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 14 червня 2010 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 31 серпня 2010 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 був засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_2 була визнана потерпілою, оскільки ОСОБА_3 скоїв вбивство її сина ОСОБА_5. На час скоєння злочину ОСОБА_3 був неповнолітньою особою, разом з тим, на час постановлення вироку досяг повноліття та набув повної цивільної дієздатності.

ОСОБА_2 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04 липня 2011 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9060,80 грн та моральну шкоду 100000 грн.

Вказані обставини, як слідує з позовної заяви та відзивів на позовну заяву, сторонами визнаються.

Як слідує з повідомлення Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 12 січня 2018 року № 2100, на виконанні у вказаному відділі перебувають виконавчі листи Рівненського міського суду № 2-1526/11 віл 06 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн, виконавче провадження № 51916048, та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат, понесених на поховання в сумі 9060,80 грн, виконавче провадження № 51916277. За матеріалами виконавчого провадження, кошти в рахунок відшкодування витрат, понесених на поховання в сумі 9060,80 грн, утримані.

Станом на 12 січня 2018 року по виконавчому провадженню № 51916277 борг стягнуто у повному обсязі, по виконавчому провадженню № 51916048 залишок нестягнутої суми становить 95318,07 грн.

Як на правову підставу позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, позивач посилається на частину другу статтю 625 ЦК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що статтею 625 ЦК України регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина пята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Оскільки відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, дія частини другої статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди.

Оцінюючи досліджені по справі докази та встановлені на їх підставі обставини, які мають значення для вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає необхідним зауважити, що відповідно до положень частини першої статті 1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах, що свідчить про безпідставність позовних вимог до ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцятиднів з дня його складення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2, місце проживання: 33000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання: 33024, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_4, місце проживання: 33023, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя: Ю.П.Куцоконь