РІШЕННЯ

іменем України

"24" вересня 2018 р. 145/1453/18

2/145/843/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем у справі ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо.

Вони мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_2.

Від початку липня 2018 року вони фактично припинили спільно проживати, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Дитина проживає разом з нею за вищевказаною адресою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки в добровільному порядку не допомагає, також не приймає участі у її вихованні.

Як їй відомо, відповідач ОСОБА_2О інших утриманців не має. Дитині, має бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому вважає батько дитини, який, здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн.. починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Судове рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою судді від 21.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справу призначено до розгляду по суті на 24.09.2018 року.

В судовому засіданні 24.09.2018 року позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_2 в розмірі 1250 грн., які просить стягувати з дня подачі позову до суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 змінені позовні вимоги визнав, пояснив, що він інших утриманців немає, працездатний, проживає за рахунок тимчасових заробіток, які становлять приблизно 3000 грн. в місяць.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити виходячи з наступного.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у них народилися дитина: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2).

Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 313 від 07.08.2018 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 07.08.2018 року.

Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1559 гривні в місяць, з 1 грудня - 1626 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач не працює, однак працездатний, молодого віку, інших утриманців немає.

За наведених обставин, визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1250 гривень на дитину є обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1250 (одна тисяча двісті п'ятдесят) гривень, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 26 вересня 2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду буде подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.