Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1493/18
Провадження № 2/191/460/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05.09.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй, ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 22.05.2012 року належить на праві власності житловий будинок №23, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Бурханівка. вул. Шкільна.
За вказаною адресою, окрім неї, є зареєстрованим її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не проживає у буд. №23, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Бурханівка, вул. Шкільна, тривалий час.
Враховуючи те, що понад один рік відповідач не проживає за місцем реєстрації, вважає наявність обгрунтованих підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: буд. №23, розташованим за адресою: Дніпропетровська область,
Синельниківський район, с. Бурханівка, вул. Шкільна, належним їй на відповідній правовій підставі.
Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування буд. №23, розташованим адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Бурханівка, вул.. Шкільна.
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 467447 від 25 травня 2012 року ОСОБА_1 на праві приватної власності вцілому належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Бурханівка, вул.. Шкільна, будинок № 23.
Відповідно довідок, виданих Гірківським старостинським округом виконавчого комітету Славгородської селищної ради від 12 квітня 2018 року № 126 та від 12 квітня 2018 року № 127, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але за місцем реєстрації тривалий час не проживає.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5, більше одного року без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Бурханівка, вул. Шкільна, буд.№ 23.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_3