Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2442/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Кухаря С.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Вознесенівський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення аліментів та встановлення батьківства,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення аліментів та встановлення батьківства.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2018 року у справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза, провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати змінити ухвалу суду, змінивши експертну установу, якій доручено проведення експертизи.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи клопотання відповідача щодо призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що призначення експертизи є необхідною мірою, оскільки відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, якщо для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких відповідні обставини встановити неможливо.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості визначення судом експертної установи для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у м. Дніпро є безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта або експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

З урахуванням наведеної норми процесуального права, враховуючи, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо визначення експертної установи для проведення молекулярно-генетичної експертизи, незважаючи на ту обставину, що саме відповідач просив доручити проведення експертизи експертній установі у м. Дніпро, судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 103 ЦПК України було на власний розсуд визначено експертну установу для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Доводи позивача наведені в апеляційній скарзі щодо доручення проведення експертизи експертній установі у м. Запоріжжі є неспроможними з огляду на таке.

Так, посилаючись на віддаленість експертної установи, визначеної за ухвалою суду, від її місця проживання, зазначала, що вказана обставина може бути перешкодою для її явки з дитиною до експертної установи.

Однак жодного доказу того, що значна відстань між місцем проживання дитини та місцем знаходження експертної установи є перешкодою для її явки для відібрання зразків біоматеріалу необхідного для проведення експертизи, накшталт медичної довідки про стан здоровя дитини чи будь-яких інших доказів, які б свідчили про дійсні істотні труднощі для явки до експертної установи позивачем ні до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

Також відсутні правові обґрунтування зміни експертної установи у м. Запоріжжі.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала суду є такою, що постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2018 у цій справі залишити без змін.

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 06.07. 2018 року.

Головуючий:

Судді: