Ухвала

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 278/4362/14-ц

провадження № 61-10319св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - виконуючий обов'язки Житомирського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері,

відповідачі: Буківська сільська рада Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3,

третя особа - Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення Житомирського районного суду від 24 травня 2016 року у складі судді Зубчук І. В. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Борисюка Р. М., Галацевич О. М., Матюшенка І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року виконуючий обов'язки Житомирського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом до Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3., третя особа - Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області про визнання недійсним рішення про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням 22 сесії Буківської сільської ради Житомирського району 5 скликання від 28 лютого 2008 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано земельну ділянку громадянину ОСОБА_3 безкоштовно у власність в межах АДРЕСА_1, площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. При передачі у власність вказаної спірної земельної ділянки органом місцевого самоврядування порушено вимоги статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та пункту 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №677 від 26 травня 2004 року, в частині розгляду та затвердження технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку, а не проекту відведення, як цього вимагає законодавство. Зазначена земельна ділянка до винесення Буківською сільською радою Житомирського району оспорюваного рішення у власність або користування громадянам або юридичним особам не надавалася, а отже її межі в натурі не визначалися, тому остання не могла бути передана у власність ОСОБА_3 за відсутності проекту відведення. Рішення про надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації стосовно спірної земельної ділянки Буківською сільською радою Житомирського районуне виносилося. Протиправність набуття ОСОБА_3 земельної ділянки у власність підтверджується не лише матеріалами перевірки природоохоронної прокуратури, а й висновком контролюючого органу Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, відображеному у листі Державної інспекції сільського господарства у Житомирській області №03/2984 від 25 липня 2014 року.

З огляду на викладене, позивач просить визнати недійсним рішення 22 сесії Буківської сільської ради 5 скликання від 28 лютого 2008 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію державного акта серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_3., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03375, земельну ділянку, площею 0,10 га та вартістю 35 865,50 грн з кадастровим номером НОМЕР_2, повернути до земель запасу Буківської сільської ради Житомирського району шляхом складання акта прийому-передачі.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року в позові відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з того, що позивачем пропущено строк пред'явлення позову, оскільки про наявність оскаржуваного рішення сільської ради від 28 лютого 2008 року Житомирській міжрайонній прокуратурі було відомо ще в 2009 році. У травні 2009 року останньою проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства на території Буківської сільської ради Житомирського району при використанні ОСОБА_3 земельної ділянки, що підтверджується приписом про усунення порушень земельного законодавства від 12 травня 2009 року (т.1, а.с. 202). Суд дійшов висновку, що позивачу у травні 2009 року було відомо про отримання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки на підставі технічної документації, а не проекту відведення, однак з позовом до суду прокурор звернувся лише у вересні 2014 року, тобто після спливу більше ніж п'яти років з моменту проведеної перевірки стосовно спірної земельної ділянки.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області відхилено. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про сплив позовної давності та виходив з того, що доказів на спростування зазначених обставин прокурором не надано. Спірна земельна ділянка до винесення Буківською сільською радою Житомирського району оспорюваного рішення у власність або користування громадянам або юридичним особам не надавалася, а отже, її межі в натурі не визначалися, тому остання не могла бути передана у власність ОСОБА_3 за відсутності проекту відведення.

У касаційній скарзі від 05 вересня 2016 року Житомирська міжрайонна прокуратура просить скасувати рішення Житомирського районного суду від 24 травня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

25 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

20 квітня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу призначено до судового розгляду.

28 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено строк пред'явлення позову, оскільки про наявність оскаржуваного рішення сільської ради від 28 лютого 2008 року Житомирській міжрайонній прокуратурі було відомо ще в 2009 році. У травні 2009 року останньою проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства на території Буківської сільської ради Житомирського району при використанні ОСОБА_3 земельної ділянки, що підтверджується приписом про усунення порушень земельного законодавства від 12 травня 2009 року, відповідно до якого ОСОБА_3. зобов'язано винести встановлене у АДРЕСА_1 у прибережній смузі річки Тетерів залізобетонне огородження за межі прибережної смуги та привести земельну ділянку у попередній стан (т.1, а.с. 202). Однак з позовом до суду прокурор звернувся лише у вересні 2014 року, тобто після спливу більше ніж п'яти років з моменту перевірки спірної земельної ділянки.

Разом з тим, у справі №357/9328/15 за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду 12 вересня 2018 року постановив ухвалу, якою передав вказану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв'язку з наявністі протилежних за змістом правових висновків, викладених у її постановах. При цьому фактичні обставини справ, предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, застосовані норми права у наведених постановах Верховного Суду України і Великої Палати Верховного Суду є тотожними й аналогічними. Вони стосуються: 1) порядку обчислення позовної давності у земельних спорах, де позивачем є прокурор, незалежно від того, чи прокурор пред'явив позов в інтересах держави, чи прокурор позиціонує себе позивачем; 2) чи враховується при цьому дата проведення прокурорської перевірки та чи не є це штучним збільшенням позовної давності.

У постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження №14-95цс18) та у постанові від 20 червня 2018 року у справі №697/2751/14-ц (провадження №14-85цс18) Велика Палата Верховного Суду при аналогічних фактичних обставинах вказала протилежне.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду 20 червня 2018 року у справі №697/2751/14-ц (провадження №14-85цс18) висловлена правовий висновок про те, що вирішуючи питання щодо дотримання строків звернення до суду за захистом своїх прав, апеляційному суду належало встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення права держави на спірні земельні ділянки, натомість суд зосередився на тому, що вказав про відсутність доказів, які б засвідчили поважність причин пропуску строків позовної давності. Разом з тим всупереч вимогам частини першої статті 261 ЦК України суди належним чином не з'ясували, з якого моменту у прокурора виникло право на звернення до суду з позовом в інтересах держави. Доводи прокурора та висновки суду першої інстанції про те, що таке право виникло після проведеної у квітня 2014 року прокурорської перевірки, вищестоящими судами спростовані не були.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18) зазначено, що висновки суду першої інстанції, з якими погодився касаційний суд, про те, що перебіг строку позовної давності починається з часу, коли Березанська районна державна адміністрація здійснила незаконну передачу земель, а не з часу, коли особа, право якої порушено, або прокурор, який звертається за захистом порушеного права, дізналися про таке порушення, - є помилковими.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у вказаній справі (№278/4362/14-ц) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №357/9328/15.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом виконуючого обов'язки Житомирського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3., третя особа - Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області про визнання недійсним рішення про передачу у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації (№278/4362/14-ц) за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на рішення Житомирського районного суду від 24 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок (№357/9328/15).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик