Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 638/8639/15-ц

провадження № 61-20971св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2015 року в складі судді Лазюк С. В. та рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року в складі колегії суддів: Карімової Л. В., Бровченко І. О., Малінської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 26 жовтня 2014 року відбулася ДТП з вини ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (ліміт страхової відповідальності - 50 000 грн), внаслідок якої було пошкоджено належний ОСОБА_4 автомобіль Fiat. Листом від 20 березня 2015 року страховик відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Висновком експерта встановлено, що вартість завданого власнику автомобіля Fiat збитку становить 162 264,20 грн. Також внаслідок ДТП позивач зазнав моральної шкоди.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив стягнути: з ПАТ «НАСК «Оранта» 50 000 грн матеріального збитку та 2 500,00 грн моральної шкоди; з ОСОБА_5 112 914,20 грн матеріального збитку та 2 500 грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 50 000 грн, моральну шкоду в розмірі 2 500 грн та 525 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 112 914,20 грн та моральну шкоду в розмірі 2 500 грн та 1 154,15 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачу було спричинено майнову та моральну шкоду в наслідок вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, що встановлено судовим рішенням в адміністративній справі, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути матеріальну та моральну шкоду у відповідних розмірах.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Скасовано вказане рішення місцевого суду в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 2 500 грн та відмовлено у задоволенні позову в цій частині. Позов в іншій частині задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 49 490 грн, витрати на проведення дослідження спеціаліста - 546 грн та судовий збір - 494,90 грн. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 9 610 грн, витрати на проведення дослідження спеціаліста - 104 грн та судовий збір - 243,60 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що 08 листопада 2016 року набрало законної сили рішення Апеляційного суду Харківської області, яким визнано обґрунтованою відмову страховика у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_5 за пошкодження в цьому ДТП автомобіля Skoda. Крім того, страховиком під час проведення перевірки наданих документів щодо обставин пошкодження транспортного засобу було встановлено, що автомобіль Fiat при обставинах ДТП не міг отримати заявлені пошкодження. Позивачем не надано розміру вартості автомобіля Fiat після ДТП, відповідно не доведено належними та допустимими доказами розмір завданої шкоди.

У липні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року, на яке посилається скаржник, не стосується предмету спору в цій справі. У справі № 638/8639/15-ц вирішувалось питання про стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_5 за договором добровільного страхування (КАСКО). Також ПАТ «НАСК «Оранта» не подала до суду висновок експертного дослідження, на яке посилалася як на спростування заявлених вимог, тому це дослідження не може вважатися доказом. Позивачем доведено розмір завданої шкоди, зокрема висновком експерта, який був досліджений судом в судовому засіданні.

15 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 26 жовтня 2014 року відбулася ДТП внаслідок якої було пошкоджено належний ОСОБА_4 автомобіль Fiat.

Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 28 листопада 2014 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні вказаної ДТП.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_5 на час ДТП було застраховано у ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 28 березня 2014 року, відповідно до якого страхова сума встановлена у розмірі 50 000 грн, франшиза - 510 грн.

Листом від 20 березня 2015 року страховик відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Висновком експерта встановлено, що вартість завданого власнику автомобіля Fiat збитку становить 162 264,20 грн. Також внаслідок ДТП позивач зазнав моральної шкоди.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що позивач має право на отримання страхового відшкодування від ПАТ «НАСК «Оранта» в межах ліміту відповідальності страховика.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 30 січня 2015 року збитки, завдані ОСОБА_4 у зв'язку з винними діями водія ОСОБА_5 від пошкоджень e результаті ДТП, становлять 162 264,20 грн, вартість дослідження становить 650 грн.

Вказаний звіт належним чином оцінений судами попередніх інстанцій.

Суди також встановили, що ОСОБА_4 отримав за продаж залишків автомобіля 4 000 дол. США, що еквівалентно 103 674 грн.

Інших доказів дійсної вартості залишків автомобіля відповідачем до матеріалів справи не надано, цю вартість не спростовано.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд врахував указані вище норми матеріального права, а також дійшов правильного висновку про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» суми страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, а із ОСОБА_5 - решти завданих збитків, що не покриваються страховою виплатою.

При цьому, апеляційний суд навів розрахунки, з яких виходив при задоволенні грошової вимоги, дослідив їх обґрунтованість та правильність.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що судами безпідставно не враховано висновки Апеляційного суду Харківської області, викладені у рішенні від 08 листопада 2016 року, яким визнано обґрунтованою відмову страховика у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказаним рішенням вирішувалося питання про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування на користь ОСОБА_5 за договором добровільного страхування за пошкодження автомобіля Skoda.

Так, судовими рішеннями встановлено, що пошкодження автомобіля Skoda не є такими, що відповідають обставинам справи, проте неправомірні свідчення ОСОБА_5 щодо обставин страхового випадку в іншій справі не можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування в цій справі іншому учаснику ДТП - ОСОБА_4 (потерпілій особі).

Обставини ДТП, зокрема щодо її наслідків - розмір пошкоджень автомобіля Fiat, підтверджено зібраними у справі доказами, а саме: постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 28 листопада 2014 року, висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 30 січня 2015 року, протоколами огляду автомобіля від 26 грудня 2014 року, 13 січня 2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В.М. Сімоненко