"20" серпня 2018 р. Справа № 469/643/17
2/469/50/18
У Х В А Л А

20 серпня 2018 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

прокурора - Маковецького Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, витребування земельної ділянки ,-

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заявлено клопотання, підтримане представником відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, про закриття провадження у справі в частині вимог Березанської районної державної адміністрації до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, витребування земельної ділянки у зв"язку з тим, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так як спір виник між юридичними особами і підлягає розгляду господарським судом.

Прокурор вважав клопотання безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 19 ЦПК України до юрисдикції загальних судів віднесено справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до положень ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п.6); справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) субєктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) субєктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п.10).

Як передбачено ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до роз"яснень, наданих у п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24 жовтня 2011 року за № 10 зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що для вирішення питання про належність конкретної справи до юрисдикції загальних чи господарських судів вирішальним є саме характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами.

Спір у справі, що розглядається, виник з приводу набуття фізичною особою права власності на земельну ділянку на підставі рішення органу місцевого самоврядування, повноваження якого щодо розпорядження спірною земельною ділянкою оспорюються прокурором в інтересах органу державної влади, що, відповідно до позовної заяви, є належним власником цієї земельної ділянки.

Тобто, виходячи з обставин справи та аналізу викладених правових норм, спір не стосується господарської діяльності, стороною спору є фізична особа, а тому зазначена справа не відноситься до юрисдикції господарського суду.

Таким чином, клопотання не грунтується на нормах права та задоволенню не підлягає.

Надані представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтвердження своєї позиції постанови Верховного Суду України винесені у справах, у яких судами встановлено наявність між сторонами інших правовідносин, ніж ті, що виникли у даній справі, а тому не можуть бути застосовані судом як правова позиція у справі, що розглядається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 258-261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Дата підписання повного тексту ухвали 21 серпня 2018 року.

Суддя