Справа 206/3875/18
Провадження 2/206/1156/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року в залі суду в м. Дніпро Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.

при секретарі Панюшкіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3, про стягнення матеріальної допомоги (аліментів) на повнолітнього сина, зміни розміру додаткових витрат,

за участю представників:

позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5-о

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2018 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3, про стягнення матеріальної допомоги (аліментів) на повнолітнього сина, зміни розміру додаткових витрат.

В прохальній частині позову позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її користь на утримання сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частки з всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 % від прожиткового мінімуму на людину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до кінця життя ОСОБА_6. Змінити розмір додаткових витрат, стягнутих на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2005 року з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом його збільшення з 1644,80 грн. до 2122,79 грн. щомісячно не весь період життя ОСОБА_6.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком. Шлюб уклали у 1998 році, але у сімейному житті у них не склалося і у 2005 році, за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. Від спільно шлюбу мають двох спільних дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5. Обоє дітей визнані інвалідами з дитинства. Син ОСОБА_6 хворий на шизофренію і є інвалідом першої групи А, донька ОСОБА_7 хворіє на епілепсію. За рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року з відповідача ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття одного з дітей. Також за вищевказаним рішенням з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання позивачки ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Крім цього за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2005 року з відповідача ОСОБА_2 для лікування ОСОБА_6 стягнуто додаткові витрати у розмірі 644,88 грн. щомісячно. Оскільки ОСОБА_6 29.01.2017 року виповнилося 18 років то відповідач перестав виплачувати аліменти на його користь. За рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2017 року ОСОБА_6 в силу того що він є інвалідом першої групи А з дитинства, та згідно висновку судово-психіатричної експертизи в нього виявлені ознаки хронічного стійкого психічного розладу в формі шизофренії і за своїм психічним розладом останній не може розуміти значення своїх дій і керувати ними його визнано недієздатним. Позивач вважає, що на відповідача повинно бути знову покладений обовязок по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, оскільки він є непрацездатний та потребує догляду. Окрім психічного захворювання син ОСОБА_9 хворіє ще на цукорний діабет і йому призначено інсулінотерапію постійно, на що також необхідні додаткові витрати.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 року по даній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 33).

14 вересня 2018 року представником відповідача ОСОБА_5-о було подано відзив на позовну заява, який обґрунтований тим, що відповідач розуміє свій обовязок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів розміром 1/6 частина від усіх видів доходу відповідача та збільшення розмірі додаткових витрат на дитину, збільшення з 644,80 грн. до 2122,79 грн. щомісячно на весь період життя ОСОБА_6 є для відповідача непосильні, зауважує, те що прожитковий мінімум, про який говорить позивач для дитини відповідного віку, а саме для спільного сина, якому 19 років складає 930 грн. При стягненні із відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від доходу виходить, що він практично самостійно забезпечує сина прожитковим мінімумом, що суперечить наведеному вище, а саме обовязку обох батьків утримувати свою дитину. Відповідно до Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках. Звернувши на вищезазначені положення законодавства, можна зробити однозначний висновок про те, що в обґрунтування зміни розміру необхідно доводити наступні обставини: зміну матеріального становища, для матері яка бажає збільшити розмір аліментів, необхідно доводити факт погіршення її матеріального становища, або ж покращення матеріального становища батька, доказами на підтвердження даних обставин можуть виступати довідки про доходи батьків, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, які можуть виступати на підтвердження зміни матеріального становища, його погіршення або покращення. На підставі викладеного вважає, що доцільним буде стягнути з відповідача на користь спільного із позивачкою сина аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, саме такий розмір аліментів буде доцільним та не буде суперечити чинному законодавству.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, позов підтримали просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн. та додаткових витрат, в іншому просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5-о в судовому засіданні пояснив, що позов не обґрунтований, вважав, що позов підлягає частковому задоволенню.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Вислухавши позивача, представника позивача позицію відповідач та його представника, думку третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження виданого 30 березня 1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_10 (а.с. 11)

З свідоцтва виданого 30 жовтня 2007 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області, судом вбачається, що 20 березня 2007 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_10. С.М. було розірвано шлюб, про що зроблено актовий запис під № 94 (а.с. 12).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. Змінено розмір розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Самарського районного суду від 15 серпня 2005 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та аліментів на утримання сина, ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнутих на підставі рішення Самарського районного суду від 29 листопада 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили - до повноліття одного із дітей. В іншій частині позовних вимог відмовити (а.с. 15-17).

З рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_6, 29 січня 199 року народження визнано недієздатним. Встановлено опіку над ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, призначивши ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, його опікунами (а.с. 18).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїхвимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України,розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

З оглянутих в судовому засіданні квитанцій, судом вбачається, що витрати з розхідних матеріалів для інєкції інсуліну складають 3045,05 грн., витрати повязані з плановою госпіталізацією на рік складають 7506,46 грн., тобто 625,53 грн. на місяць, шляхом математичного складання витрати повязані повязаними з розхідними матеріалами для інєкції інсуліну та планової госпіталізації на місяць складають 3670,58 грн. Оскільки позивач просить суд стягнути половину суми додаткових витрат з відповідача, шляхом математичного поділу суми в розмірі 3670,58 / 2, судом отримана сума в 1835,29 грн., яка на думку суду підлягає стягненню з відповідача. Дана вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат повязаних з оздоровленням ОСОБА_11, в судовому засіданні не знайшла жодного підтвердження, а отже не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтвердили необхідність оздоровлення ОСОБА_11 на морському курорті.

Висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зясувавши всі обставини справи, суд вважає необхідним позовні вимоги про стягнення матеріальної допомоги (аліментів) на повнолітнього сина, зміну розміру додаткових витрат, задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу (аліменти) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який народився 20.01.1999 року, в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового віку для особи відповідного віку на місяць.

Врахувати сплачені в липні 2018 року 500,00 грн., та в серпні 2018 року 500,00грн.

Змінити розмір витрат на лікування, стягнутих за рішенням Самарського районного суду с. Дніпропетровська від 15 серпня 2005 року в справі №2-1298/2005 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_6, який народився 29.01.1999 року, шляхом їх збільшення з 644,80 грн. до 1853 (однієї тисячі восьмисот тридцяти пяти) гривень 29 копійок.

Врахувати сплачені кошти в липні 2008 644,80 грн., та в серпні 2018 року 644,80 грн. В решті позовних вимог відмовити.

У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщосторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13,141, 235, 258, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, вул. Андрія Сахарова, 37а, м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, вул. Андрія Сахарова, 37а, м. Дніпро) матеріальну допомогу (аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який народився 29.01.1999 року, в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового віку для особи відповідного віку на місяць.

Стягнути матеріальну допомогу (аліменти) здійснювати з 12.07.2018 року на весь період життя ОСОБА_6, який народився 29.01.1999 року.

Врахувати сплачені кошти в липні 2018 року 500,00 грн., та в серпні 2018 року 500,00 грн.

Допустити рішення до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Змінити розмір витрат на лікування, стягнутих за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2005 року в справі № 2-1298/2005 із ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, вул. Андрія Сахарова, 37а, м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, вул. Андрія Сахарова, 37а, м. Дніпро) на сина ОСОБА_6, який народився 29.01.1999 року, шляхом їх збільшення з 644,80 грн. до 1835 (однієї тисячі восьмисот тридцяти пяти) гривень 29 копійок.

Врахувати сплачені в липні 2018 року 644,80 грн. та в серпні 2018 року 644,80 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, вул. Андрія Сахарова, 37а, м. Дніпро) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков