Провадження №2/748/47/18
Єдиний унікальний № 748/2611/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2018 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Меженнікової С.П.,

при секретарях Грибановській В.В., Решітько А.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зобов»язання припинити в подальшому будь-які протиправні дії, стягнення моральної шкоди, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Садове товариство «Зоря»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_2, в якому просить:

-визнати протиправними дії ОСОБА_2 в порушенні Конституційних прав та свобод позивача на пересування вулицею Комсомольська с. Старий Білоус, створення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження своїм майном шляхом псування (заварювання калитки та воріт) 13.11.2016;

- зобов»язати ОСОБА_2 усунути створені перешкоди у здійсненні права на пересування землями загального користування вул. Комсомольська с. Ст. Білоус, користування та розпорядження майном ОСОБА_1 та його сім»єю, вільного доступу до будівель на земельній ділянці служб МНС, невідкладної медичної допомоги, працівникам РЕМ шляхом відновлення працездатності калитки та воріт, приведення їх до первинного стану;

- зобов»язати ОСОБА_2 за власний рахунок перенести в інше місце висаджені перед калиткою та воротами по вул. Комсомольській багаторічні насадження, та в подальшому не створювати перешкод підходу та під»їзду фізичних осіб та будь-якого транспорту до калитки та воріт, які належать ОСОБА_1 і розташовані на межі земельної ділянки ОСОБА_1 та вул. Комсомольській с. Ст.Білоус;

- зобов»язати ОСОБА_2 припинити в подальшому будь-які протиправні дії з метою обмеження сім»ї ОСОБА_1 в пересуванні вулицею Комсомольська, землями загального користування с. Ст. Білоус Старобілоуської сільської ради;

-стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 150 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка площею 0,12 га кадастровий номер: 050000121 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 дружині позивача. Дана земельна ділянка знаходиться в садівничому товаристві «Зоря» на території Старобілоуської сільської ради Чернігівського району та області і межує з вулицею Комсомольська села Старий Білоус. На даній земельній ділянці знаходиться будинок, де позивач з дружиною проживає майже вісім місяців на рік. 24.04.2004 року позивач вийшов з членів садового товариства «Зоря» і з того часу вони з дружиною ведуть індивідуальне господарство. Їх земельна ділянка огороджена парканом, ворота та хвіртка виходять на землі загального користування - на вул. Комсомольська с. Ст. Білоус. По сусідству з ним, за адресою: вул. Комсомольська,17 с. Старий Білоус мешкає відповідач ОСОБА_2, яка неодноразово зверталася до Старобілоуської сільської ради з приводу закриття проходу з його ділянки на вул. Комсомольська. Такими діями відповідачка організувала групу осіб, які 13.11.2016 здійснили заварювання його хвіртки і воріт, чим зіпсували їх з дружиною майно та обмежили доступ до його ділянки служб МНС, невідкладної медичної допомоги. Що саме відповідачка організувала протиправні дії по заварюванню хвіртки та воріт свідчать наступні докази: Висновки правоохоронних органів від 29.11.2016 та 17.01.2017, які складалися по його зверненню, рішення Старобілоуської сільської ради від 05.08.2016 відповідно до якого відповідачка зверталася щодо закриття проходу на вул. Комсомольська. А отже, вважає, що відповідачка ОСОБА_2, як організатор протиправних дій групи осіб, зобов»язана відновити пошкоджені речі шляхом відновлення працездатності хвіртки та воріт, привівши їх до первинного стану. До того ж для блокування під»їзду транспорту до земельної ділянки відповідачка висадила на вулиці Комсомольській на шляху під»їзду до його хвіртки та воріт багаторічні насадження. Позивач зазначає, що такими діями відповідач ОСОБА_2 порушила його та його сім»ї конституційні права і свободи, спровокувала потенційну загрозу їх життю та здоров»ю шляхом обмеження доступу служб невідкладної медичної допомоги та пожежної служби до їх земельної ділянки та до будинку. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що такі дії відповідачки протягом певного проміжку часу перешкоджали його сім»ї в повній мірі користуватися своєю приватною власністю, що потребувало зусиль для відновлення порушених прав та привело до моральних переживань, спонукало неодноразово звертатися до правоохоронних органів. Враховуючи характер та тривалість моральних страждань, яких зазнав він та його сім»я, матеріальну та фінансову спроможність сім»ї ОСОБА_2, як достатньо забезпеченої, позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. ( а.с.1-6, 115-119).

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому зазначає, що проти позову заперечує, вказуючи, що хвіртку та ворота вона не заварювала і організатором таких дій не була, дерева перед хвірткою та воротами позивача не садила. Позовні вимоги вважає не обґрунтованими, безпідставними, не доведеними жодним доказом, тому в задоволенні позову просить відмовити. Також зазначила, що не відповідає дійсності зазначена позивачем та обставина, що земельна ділянка позивача огороджена парканом. Насправді, парканом огороджене садове товариство «Зоря» і прохід з даного садового товариства на вул. Комсомольська не існує, позивач зробив даний прохід самовільно, поставивши ворота та хвіртку. У СТ «Зоря» є свій окремий вихід. ( а.с. 59-61).

22.02.2018 позивачем було подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що проти аргументів відповідача, викладених у відзиві на позов, заперечує, позовні вимоги підтримує ( а.с.69-72).

16.01.2018 ухвалою суду було залучено до участі в справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Садове товариство «Зоря».

23.02.2018 ухвалою суду залучено до участі в справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4 ( а.с.77-78).

18.04.2018 третьою особою ОСОБА_4 подано пояснення в яких вона зазначила, що в результаті дій відповідача ОСОБА_2, які полягали у створенні групи осіб, які 13.11.2016 зіпсували шляхом заварювання калитку та ворота, були порушені конституційні права і свободи на пересування її чоловіка ОСОБА_1, а також його немайнові права та нанесено йому моральну шкоду ( а.с.87).

Ухвалою суду від 19.04.2018 року у задоволенні заяви позивача про врегулювання спору за участю судді відмовлено ( а.с.88).

У підготовчому засіданні сторонами заявлені клопотання про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були задоволенні. Під час судового розгляду відповідач відмовилася від допиту свідка ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що хто заварював хвіртку та ворота він не бачив. З висновків правоохоронних органів та пояснень відповідача ОСОБА_2 вбачається, що хвіртку та ворота заварював ОСОБА_5, але знаючи його можливості, він в цьому сумнівається. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити, зазначила, що звернення до сільської ради зі скаргою на позивача було колективне, писати скарги на позивача вона нікого не підбурювала, особисто хвіртку та ворота не заварювала, дерева перед хвірткою та воротами позивача не насаджувала, заварювання хвіртки та воріт не організовувала. До того ж, у позивача є окремий вихід на територію садового товариства, де є дорога і під»їзд до його ділянки, а тому твердження позивача про обмежений доступ до його ділянки є безпідставними. Вихід на територію села Старий Білоус, а саме на вул. Комсомольська, позивач зробив самовільно.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що конфлікти між позивачем та жителями вулиці Комсомольська с. Старий Білоус ОСОБА_2, ОСОБА_5 і т.д. відбувалися на території Старобілоуської сільської ради, а тому вони і зверталися до даної сільської ради для вирішення їх конфліктів і це їх право, яке не може бути обмежене. До того ж звернення були колективні, а не тільки однієї ОСОБА_2 Вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підтверджуються жодним доказом, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність ( а.с.86).

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Садового товариства «Зоря» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України ( а.с.102).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що земельна ділянка позивача знаходиться поряд з її земельною ділянкою. Протягом тривалого часу позивач причиняє шкоду її сім»ї, наприклад, повирубував їх дерева, і це він робить коли всі сплять. Такі дії позивача змусили її, відповідачку ОСОБА_2 та інших жителів вул. Комсомольська с. Старий Білоус, звернутися зі скаргою на позивача. Це було колективне звернення під яким підписалося 13-14 чоловік. Старобілоуська сільська рада розглянута їх звернення і винесла рішення яким дозволила відновити огорожу між СТ «Зоря» та межею села Старий Білоус по вул. Комсомольська. Відповідач ОСОБА_2 звертатися з даним зверненням нікого не підбурювала, дерева перед хвірткою та воротами позивача не насаджувала, хвіртку та ворота не заварювала. Це зробили їх чоловіки на підставі рішення Старобілоуської сільської ради про відновлення огорожі. Також до ділянки позивача є під»їзд з території садового товариства, де можуть проїхати автомобілі, в тому числі і швидка медична допомога, пожежна машина та інші.

Свідок ОСОБА_5, який є чоловіком свідка ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснив, що він зварювальними роботами не займається, зварювального апарату не має, хвіртку та ворота позивача не заварював, і в цьому участі не приймав. Хто здійснив заварювання хвіртки та воріт не бачив. Також зазначив, що позивач вже тривалий час робить шкоду їх сім»ї та сім»ї ОСОБА_2, потравив їх собак, розкидав по всьому провулку пісок, який привезла ОСОБА_2, а коли пиляв дерева, зламав у його погребі витяжку і пошкодив кришу. Всю шкоду позивач робить в нічний час, а потім говорить, докажіть, що то він зробив.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належать правомочності щодо вільного користування, володіння та розпорядження своїм майном, здійснення власником своїх прав не повинно залежати від волі інших осіб. За змістом ст.386 цього ж Кодексу, власник майна може вимагати усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічні за змістом положення закріплені у приписах ст.ст.78,90 ЗК України, що гарантують захист прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок.

Також, у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Судом встановлено, що позивач разом з дружиною ОСОБА_4 користується земельною ділянка площею 0,12 га, з цільовим призначенням для садівництва, яка розташована в с. Старий Білоус, садівниче товариство «Зоря» № 193 на території Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Дана земельна ділянка належить дружині позивача ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 04.02.2011, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 ( а.с.2-5) Відповідно до Виписки із протоколу загальних зборів СТ «Зоря» від 24.04.2004 року, ОСОБА_4 вийшла із членів садового товариства. Як свідчить дана Виписка із протоколу, ОСОБА_4 мала в садовому товаристві дві ділянки №193 та №206 загальною площею 11,7 сотки (а.с.7). З пояснень позивача встановлено, що дані земельні ділянки були об»єднані в одну під №193, кадастровий номер 05000021, загальною площею 0.12 га, про що свідчить копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №116386 ( а.с.68).

Як вбачається з інформаційних довідок виконкому Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №173 від 02.02.2018 та Голови правління СТ «Зоря» №4 від 30.05.2018, згідно генерального плану садового товариства, до земельної ділянки, якою користується позивач існує під»їзд через землі садового товариства, шириною від 3 до 3,5 м. Даний в»їзд існує з моменту створення (заснування) СТ «Зоря» - з 1965 року. Інших в»їздів до СТ «Зоря» влаштовано не було, в тому числі, із сектора приватної житлової забудови села Старий Білоус до ділянок, якими користується позивач. Територія СТ «Зоря» з початку заснування товариства була огороджена сіткою «Рябиця». Дана огорожа по зовнішньому периметру відокремлювала ділянку, якою користується позивач, від сектора приватної житлової забудови села Старий Білоус. На даний час сітку було самовільно без попереднього погодження з правлінням СТ «Зоря» замінено на металеву огорожу, в тому числі металеві ворота ( а.с.73, 122).

Зазначена в даних довідках інформація не була спростована сторонами. До того ж, позивачем в судовому засіданні не заперечувалося, що до його ділянки є дійсно в»їзд/виїзд з території садового товариства, другий під»їзд до його ділянки - з вулиці Комсомольська села Старий Білоус ним здійснено самостійно, встановлено металеві ворота та хвіртку, які 13 листопада 2016 року без його відома та дозволу було заварено.

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_2 у порушенні його Конституційних прав на пересування вулицею Комсомольська села Старий Білоус, створенні перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження майном шляхом псування (заварювання калитки та воріт) та зобов»язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди шляхом відновлення працездатності калитки та воріт, приведення їх до первинного стану, а також зобов»язати перенести в інше місце висаджені нею перед його калиткою та воротами по вул. Комсомольській багаторічні насадження.

Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що саме відповідачка здійснила заварювання калитки та воріт, якими користується позивач та насадила перед калиткою та воротами багаторічні насадження. До того ж і сам позивач не вказує, що відповідачка здійснила заварювання калитки та воріт, а про відсутність перед калиткою та воротами багаторічних насадження свідчать надані позивачем фотокартки (а.с.21-22). Факт звернення відповідача ОСОБА_2 зі скаргами на позивача не свідчить, що саме вона здійснила заварювання калитки та воріт. Таким чином позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися майном чи буде перешкоджати в подальшому, а тому суд вважає, що права та законні інтереси позивача відповідачем ОСОБА_2 порушені не були, а отже відсутні підстави передбачені ст.1167 ЦК України для стягнення з відповідача моральної шкоди, у зв'язку з чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зобов»язання припинити в подальшому будь-які протиправні дії, стягнення моральної шкоди, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Садове товариство «Зоря», відмовити.

Позивач: ОСОБА_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач:Бровач ОСОБА_9, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 червня 2018 року.

Суддя: С.П. Меженнікова