Справа № 263/2952/16-ц
Провадження № 6/263/158/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Лопатнюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння особи, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 року державний виконавець Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, для подальшого виконання рішення суду, проведення перевірки майнового стану боржника за його місцем проживання. В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 52745837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 року в розмірі 49517,11 гривень, суми моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, а всього 54517,11 гривень. Рішення суду боржником не виконується, на виклики державного виконавця боржник до відділу не зявляється, рухоме та нерухоме майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє, відкритих рахунків у банківських установах та інших джерел доходів боржника не виявлено. Крім того, ОСОБА_2 не виконується виконавчий документ з примусового виконання судового наказу № 263/9275/17 від 01.08.2017 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його доходів (заробітку). Вказані дії свідчать про ухилення боржником від виконання рішення суду.

Державний виконавець Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, в поданні просив, крім іншого, справу розглянути за його відсутністю.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 52745837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 року в розмірі 49517,11 гривень, суми моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, а всього 54517,11 гривень. Станом на 03.07.2018 року рішення суду залишається не виконаним.

Крім того, боржником ОСОБА_2 не виконується судовий наказ № 263/9275/17 від 01.08.2017 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його доходів (заробітку).

У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1; рухоме та нерухоме майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє, відкритих рахунків у банківських установах та інших джерел доходів боржника не виявлено. Зокрема, за місцем роботи боржника АО «Перша колегія адвокатів» у м. Маріуполі, за адресою: пр. Металургів, 33 кім. 58 м. Маріуполь було надіслано постанову ВП № 52745837 від 20.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, однак у січні 2018 року, при виході державного виконавця за місцем роботи боржника, було встановлено, що боржника було звільнено 01.12.2017 року, що підтверджується наказом № 2408 від 01.12.2017 року АО «Перша колегія адвокатів».

Відповідно до актів державного виконавця від 08.09.2017 року та від 20.04.2018 року, при виході за адресою боржника: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, двері державному виконавцю ніхто не відчинив.

Судом також встановлено, що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 124865800 від 22.05.2018 року, на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт.

Відповідно до подання державного виконавця, боржник злісно ухиляється від явки до Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, рішення суду добровільно не виконує.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного акту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем разом з поданням не були подані докази належності квартири, розташованої за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, саме боржнику ОСОБА_2 Більш того, суду не були надані відомості про власника житла, до якого планується здійснити примусове проникнення, а також відомості про осіб, зареєстрованих та проживаючих за вищевказаною адресою, чиї права та законні інтереси можуть бути безпосередньо піддані невиправданим обмеженням.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, повинен був належним чином обґрунтувати його та надати суду докази на підтвердження доводів свого подання.

З огляду на вищевикладене, подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, не підлягає задоволенню, за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 9, 30 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 311 ЦК України, ст.ст. 81, 260 261, 354, 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Л.Г. Шатілова