Справа № 2-177/92 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/3107/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю ОСОБА_3, представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, представників ОСОБА_7-ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 березня 1992 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_10 про відновлення втраченого судового провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_10 звернулася до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Заяву обґрунтовувала тим, що у 1976 році Нестеровський (Жовківський) районний суд розглянув по суті справу за позовом ОСОБА_11 про поділ майна колгоспного двору, яке знаходиться у с. Стронятин Жовківського району Львівської області.

Судом у вказаній справі постановлено рішення, яким розділено в натурі майно двору будинковолодіння з виділенням у власність конкретних жилих і нежилих приміщень двору.

Враховуючи те, що у даний час між членами двору виник спір про порядок користування будинковолодінням, для встановлення такого необхідна копія рішення, постановленого судом за позовом ОСОБА_11 Копії вказаного рішення в архіві немає, а відтак зазначене втрачене судове провадження підлягає відновленню.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 березня 1992 року заяву ОСОБА_10 задоволено. Відновлено втрачене судове провадження та встановлено, що рішенням Нестерівського (Жовківського) районного суду було проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин Нестерівського (Жовківського) району із присудженням у власність ОСОБА_12 1/6 ідеальної частини, а ОСОБА_10, ОСОБА_13 та трьом дітям 5/6 ідеальних частин з виділом в натурі ОСОБА_12 кімнати 1-2 площею 11,7 кв.м., а ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 кімнати 1-3 площею 18,5 кв.м, 1-4 площею 17,9 кв.м., в спільному користуванні залишено вхід до будинку та коридор 1-1 площею 4,6 кв.м., кладову 1-5 площею 6,7 кв.м., горищем кожний із співвласників користується над присудженою їм частиною будинку.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Вважають рішення незаконними і таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, яке діяло на час розгляду заяви та постановлення такого рішення. Звертають увагу, що під час розгляду справи суд повинен був використати збережену частину провадження, документи, копії цих документів, інші довідки і папери, що мають відношення до втраченої справи. Також звертають увагу, що судом в якості свідка було допитано ОСОБА_17, яка повідомила відомі їй відомості щодо незгоди ОСОБА_12 із зятем ОСОБА_13, однак судом не встановлено чи вона була допитана в судовому засіданні в 1976 році, не витребувано із Надичівської сільської ради відомості з погосподарських книг за 1975-1976 роки аж до 1990 року, не перевірялися судом і інші обставини, зокрема записи в погосподарських книгах сільської ради де зазначено, що станом на 30.06.1990 року члени двору проживали в будинку та зазначено про частку кожного двору. Заявниця зазначила, що двом дворам належало по 1/2 частині, в зв"язку з чим апелянти вважають, що ніякого поділу двору в 1976 році не могло відбутися. В апеляційній скарзі апелянти просять скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 березня 1992 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_10.

06 лютого 2018 року від правонаступника ОСОБА_18 ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому зазначено, що доводи скаржників щодо порушення їхніх прав як членів колгоспного двору є безпідставними, оскільки відновлення втраченого провадження охоплює правовідносини, які були предметом спору у рішенні від 1976 року, а не 1992 року. Вважає, оскаржуване рішення суду законним. Зазначає, що в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи, які б підтверджували висновки ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6про неправильне, неповне з"ясування судом обставин справи та відповідали наявним в матеріалах справи доказам. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 березня 1992 рокубез змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 слід залишити беззадоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_10 та ОСОБА_13, в якому просила у зв"язку з неприязними стосунками з донькою та зятем передати їй у власність кімнату у будинку, позначену на поверховому плані під літ. 1-2 площею 11,7 кв.м.

Рішенням суду від 1976 року позов ОСОБА_11 задовлено, передано ОСОБА_11І у власність кімнату 1-2 площею 11,7 кв.м., а примішення 1-3 площею 18,5 м2, 1-4 площею 17,9 кв.м. передано у власність ОСОБА_10, її чоловікові ОСОБА_13 та їхнім дітям ОСОБА_19, ОСОБА_15 та ОСОБА_16. В спільному користуванні було залишено вхід в будинок та коридор 1-1 площею 4,6 кв.м., а також кладову 1-5 площею 6,7 кв.м.

На підставі пояснень свідків, судом встановлено, що після одруження ОСОБА_16 разом зі сім"єю проживав у кімнаті 1-4 площею 17,9 кв.м.

Згідно довідки виконкому Надичівської сільської ради від 25.03.1992 року, двір ОСОБА_12 у 1974-1976 роках належав до колгоспного і в ньому проживало 6 членів двору.

Судом встановлено, що Нестеровським районним судом було проведено поділ майна колгоспного двору у 1976 році з виділом кожному члену по 1/6 ідеальній частині.

У зв»язку з об»єднанням часток чоловіка та дітей, ОСОБА_10 було виділено 5/6 ідеальних часток, а ОСОБА_20 1/6 ідеальних часток. Вказана частка ОСОБА_12 була виділена в натурі, що відповідала кімнаті 1-2 площею 11,7 кв.м.

Задовольняючи заяву ОСОБА_10 про відновлення втраченого судового провадження, суд виходив з тих обставини, що заявниця має право на звернення до суду з відповідною заявою, оскільки втрата провадження впливатиме на реалізацію її прав щодо отримання копії рішення та його реалізації, оскільки копія рішення Нестерівського (Жовківського) районного суду в архіві відсутня, а таким проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин Нестерівського (Жовківського) району із присудженням у власність ОСОБА_12 1/6 ідеальної частини, а ОСОБА_10, ОСОБА_13 та трьом дітям 5/6 ідеальних частин з виділом в натурі ОСОБА_12 кімнати 1-2 площею 11,7 кв.м., а ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 кімнати 1-3 площею 18,5 кв.м, 1-4 пллщею 17,9 кв.м., в спільному користуванні залишено вхід до будинку та коридор 1-1 площею 4,6 кв.м., кладову 1-5 площею 6,7 кв.м. горищем кожний із співвласників користується над присудженою їм частиною будинку.

З такими висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Питання втраченого цивільного провадження регулювалось Додатком №3 до ЦПК УРСР 1963 року. Особливістю інституту відновлення втраченого судового провадження слід розуміти зникнення (знищення, загублення) матеріалів справи або всієї справи. Може загубитись, як справа в цілому, так і окремі документи цивільної справи, як в самому суді, так і в процесі пересилки справи з суду однієї інстанції в суд іншої інстанції. Поновлення втраченого провадження замінює загублені оригінали документів у справі або саму справу назавжди або до того часу, доки вони не будуть знайдені. Відновлення втраченого провадження може мати місце у двох випадках: 1) щодо усього судового провадження чи його частини 2) якщо справа закінчена ухваленням судового рішення або у ній закрито провадження

Із заявою про втрачене судове провадження у цивільній справі можуть звернутися особи, які брали участь у справі, оскільки втрата провадження впливатиме на реалізацію їхніх прав щодо отримання копії рішення та його реалізації.

Пунктом 5 Додатку ЦПК УРСР 1963 року передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині. При недостатності зібраних матеріалів для повного відновлення втраченого провадження суд залишає заяву без розгляду.

Відповідно до довідки КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 148 від 18.01.2016 року, станом на 31.12.2012 року житловий будинок № 17 по вул.Незалежності в селі Стронятин Жовківського району Львівської області, зареєстрований за ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16 по 1/6 частині кожному на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.1992 року і записано 28.05.1992 року в реєстрову книгу № 1 за № 111.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилались на те, що 13 лютого 1994 року померла ОСОБА_12, яка склала заповіт відносно всього свого майна на онука ОСОБА_10

15 серпня 2014 року помер ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.08.2014 року серія І-СГ № 361366.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, такі зводяться до того, що після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина, яку ОСОБА_3 (як його дружина) та його діти: ОСОБА_3М, ОСОБА_6 не можуть оформити, оскільки рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 березня 1992 року вирішено питання щодо розподілу спадкового майна. На підставі вказаного судового рішення здійснено реєстрацію прав власності окремих членів колгоспного двору на частки.

Однак, такі доводи апеляційного скарги не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи встановлено, що на час постановлення рішення Нестерівським (Жовківським) районним судом від 1976 року у справі, судове провадження по якій відновлено рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 березня 1992 року, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не відносилися до членів спірного колгоспного двору.

Відтак задовольнивши заяву ОСОБА_10, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність перешкод для відновлення втраченого судового провадження та встановлення того, що рішенням Нестерівського (Жовківського) районного суду від 1976 року було проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин Нестерівського (Жовківського) району із присудженням у власність ідеальних часток будинковолодіння членам цього колгоспного двору.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6- залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 березня 1992 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2