АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/17089/17

Провадження № 22-ц/787/769/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів Хилевича С.В., Бондаренко Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року у складі судді Бердія М.А., ухвалене в м. Рівне о 16 год. 20 хв., відомості про виготовлення повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року, із твердої грошової суми 516,00 грн., до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року вказаний позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року, із твердої грошової суми 516,00 грн., щомісячно, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні інших позовних відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 640,00 гривень судового збору в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зменшення або збільшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням, у разі зміни обставин, з огляду на які він був визначений. Судом враховано відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, та взято до уваги, що за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що після ухвалення рішення Апеляційним судом Рівненської області від 18 лютого 2015 року, котрим призначено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 516 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сторін змінилися життєві обставини, зокрема, позивачка втратила роботу, у зв'язку з чим її дохід суттєво зменшився, а матеріальне становище відповідача покращилось, адже він працевлаштувався і має постійний дохід. Додає, що на утриманні відповідача перебуває тільки його малолітня дитина від другого шлюбу, але не дружина, оскільки вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною і отримує державну допомогу. При цьому вказує на процесуальні порушення, допущені судом, які виявились у тому, що під час судового засідання відповідач надав епікриз про свій стан здоров'я, який, проте не був поданий раніше для ознайомлення з ним позивачкою та її представником. Зазначає про те, що на час призначення аліментів судом вона була працевлаштована, мала регулярний дохід, проте на даний час втратила роботу, а матеріально забезпечувати дитину їй допомагають батьки. Звертає увагу на те, що з 01 вересня 2017 року спільна з відповідачем дочка навчається в школі, у зв'язку з чим зросли її потреби та, відповідно, витрати на її утримання. Вказує, що відповідач не виявляє ніякого бажання спілкуватися з дочкою, не вітає її на свята, не бере участі у її вихованні. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року, із твердої грошової суми 516,00 грн., щомісячно, до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник відповідача вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, ухваленим на підставі всебічно з'ясованих обставин справи та просить залишити його без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2011 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 20 грудня 2010 року.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року по цивільній справі №569/17951/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 516 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, з часу призначення аліментів на утримання дочки сторін рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, котрий є необхідним для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Так, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» із 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років становить 1860 грн., з 01 липня - 1 944 грн., з 01 грудня - 2 027 грн..

За таких умов, зважаючи на підвищення вартості продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності, житлово-комунальних послуг, а також збільшенням вікових потреб дитини, з часу присудження аліментів у 2015 році, їхній розмір - 516 грн. - не може задовольнити необхідні потреби дитини та підлягає збільшенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що у платника так само мають місце певні зміни - укладення шлюбу, народження другої дитини, погіршення стану здоров'я, не можуть слугувати для відмови у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів, як це просить відповідач у апеляційній скарзі, оскільки вони вже були враховані місцевим судом при визначенні збільшеного розміру аліментів та визначенні його в часті від доходу.

Апеляційний суд відхиляє покликання позивачки, викладені в апеляційній скарзі, щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача та погоджується із визначеним місцевим судом розміром - 1/6 частини доходу відповідача з наступних міркувань.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом безспірно встановлено, що в матеріальному стані позивачки та відповідача відбулися зміни.

Як зазначалося вище, позивачка ОСОБА_1 на даний час непрацевлаштована, не має стабільного доходу, проживає зі своїми батьками, які допомагають утримувати спільну з відповідачем дитину.

Відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Тедіс Україна», має постійний стабільний дохід. Як вбачається з розрахункових листів з серпня по листопад 2017 року, виданих ТОВ «Тедіс Україна», ОСОБА_2 нарахована заробітна плата за місяць становить близько 5000 грн. - 7000 грн.. Такі обставини вказують на покращення матеріального стану платника аліментів. При цьому, на утриманні перебувають його теперішня дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та малолітня дочка від другого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стан здоров'я відповідача є незадовільним, він потребує вартісного лікування, що підтверджується копіями епікризів від 16.01.2015р., від 21.03.2011р. (а.с. 21, 22), від 15.02.2018р. (а.с. 32).

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 06.06.2018р. у справі № 383/160/17-ц, розмір аліментів, визначений рішенням суду, з огляду на зміст статей 181, 192 СК України, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висловлені у апеляційній скарзі доводи позивачки вже були предметом оцінки суду першої інстанції.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.