ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/500/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заяви про забезпечення позову, доказів у цивільних справах до подання позовної заяви
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року в складі судді Подус Г.С. у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А., треті особи: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію, визнання спадщини відумерлою та виселення,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Харківської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А., треті особи: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію, визнання спадщини відумерлою та виселення.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну, постановлену з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок про відсутність можливості утруднення виконання імовірного рішення суду, оскільки спірна квартира вже неодноразово була відчужена власниками за час апеляційного провадження у справі № 643/9086/16-ц, в якій вирішувалось питання про набуття її у власність ОСОБА_3

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутності усіх учасників справи, які не з'явилися в судове засідання, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності, згідно до положень ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Харківська міська рада звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А., треті особи: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію, визнання спадщини відумерлою та виселення.

Представник позивача Безродний О.В. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження квартири АДРЕСА_1.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову на вказану квартиру може призвести до того, що ОСОБА_5 може передати вказану квартиру у власність іншим особам, що значною мірою утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви по вказаній справі, так і може затягнути розгляд справи на тривалий час.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що позивачем не було аргументовано, що невжиття заходів забезпечення позову зможе утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України передбачені такі види забезпечення позову:

1. Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

2. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

3. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

10. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За ч. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У п. 4 цієї Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно було неодноразово відчужене після подання Харківською міською радою 19.12.2016 апеляційної скарги на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року по справі №643/9086/16-ц, яким було встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та на підставі якого ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру.

Так, ОСОБА_3 вказана квартира була продана ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 10.02.2017 №173, посвідченим приватним нотаріусом Салигою Н.А.

ОСОБА_4 вказана квартира була продана ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 07.03.2017 №294, посвідченим приватним нотаріусом Салигою Н.А.

За правилами ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Вказане свідчить, що у разі повторного відчуження спірного майна позивач буде позбавлений процесуальної можливості у встановленому законом порядку залучити до участі у справі належного співвідповідача, що може суттєво ускладнити чи зробити неможливим виконання імовірного рішення суду.

У статті 2 ЦПК України визначені такі завдання та основні засади цивільного судочинства:

1. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

2. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

3. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов'язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахування вищенаведеного, керуючись визначеним у ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України застосувати такий захід забезпечення позову, що є співмірний заявленим вимогам, які стосуються квартири АДРЕСА_1, та пропорційно забезпечить інтереси сторін по справі, а саме: у вигляді накладення заборони відчуження вказаного нерухомого майна, що не позбавляє ОСОБА_5 права його використання за призначенням.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, відсутні правові підстави для направлення справи для продовження розгляду заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції.

З огляду на те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, доводи скарги висновки суду спростовують, суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу, із задоволенням заяви Харківської міської ради про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року - скасувати.

Заяву Харківської міської ради про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 січня 2019 року.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.В. Бурлака.

П.В. Кісь.