УХВАЛА

31 липня 2018 року

м. Київ

справа № 752/13248/16-ц

провадження № 61 - 36560 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів та комісій з урахуванням компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов'язань,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на його користь 213,62 грн за рахунком Приватний на умовах тарифного пакету «Універсальний» № НОМЕР_1 з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 211,46 грн та 3 % річних в розмірі 8,25 % в сумі 17,62 грн за порушення строку виконання грошового зобов'язання з 27 січня 2014 року по 30 листопада 2016 року, а разом - 442,70 грн; стягнути 0,02 грн з рахунку № НОМЕР_2 на умовах тарифного пакету «Ощадний+» з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 0,02 грн за порушення строку виконання грошового зобов'язання з 27 січня 2014 року по 30 листопада 2016 року, з рахунку № НОМЕР_3 на умовах тарифного пакету «Ощадний+» в сумі 7 684,55 грн з урахуванням індексу інфляції в розмірі 112,71 % в сумі 976,71 грн, та 3 % річних в розмірі 1,75 % в сумі 134,48 грн за порушення строку виконання грошового зобов'язання з 27 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року, а разом - 1 111,23 грн; стягнути проценти за користування банком коштами на депозитному рахунку «Капіталіст» № НОМЕР_4 в розмірі 15 % річних з 12 вересня 2013 року по 31 грудня 2014 року в сумі 528,75 грн, з 01 січня 2015 року по 25 грудня 2015 року в сумі 295,07 грн, та з 26 грудня 2015 року по 30 листопада 2016 року в сумі 419,76 грн, а разом - 1 243,58 грн; стягнути компенсацію за порушення термінів виконання грошових зобов'язань з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, у зв'язку з невидачею коштів, відповідно до заяви від 27 січня 2014 року з рахунку Приватний № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Універсальний» коштів в сумі 138,47 грн з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 137,07 грн та 3 % річних в розмірі 8,25 % в сумі 11,42 грн, за депозитним рахунком «Капіталіст» № НОМЕР_5 коштів в сумі 3000,00 грн з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 2969,70 грн та 3 % річних в розмірі 8,25 % в сумі 247,50 грн за порушення строку виконання грошового зобов'язання з 27 січня 2014 року по 30 листопада 2016 року, разом 3106,77 грн та 298,92 грн, а всього 3405,69 грн; стягнути кошти, які незаконно стягнуті банком як комісія за річне обслуговування в сумі 85 грн за 2014-2016 роки на загальну суму 255 грн, зарахування на рахунок грошового забезпечення в сумі 69,47 грн, отримання готівки в касі банку в сумі 20 грн, запит інформації про залишок коштів на рахунку в сумі 2,50 грн, запит видачі коштів без її видачі в розмірі 2,37 грн на загальну суму 16,59 грн, РКО карти в сумі 3,00 грн, грошові кошти в сумі 213,62 грн, 28,77 грн та 1,92 грн, які незаконно списані з депозитного рахунку «Капіталіст» № НОМЕР_4 на загальну суму 244,31 грн, а всього 608,37 грн з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за порушення строків виконання грошових зобов'язань, у зв'язку з невидачею коштів відповідно до заяви від 27 січня 2014 року.

Загальна сума стягнення коштів та комісій з урахуванням компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов'язань становить 7 254 грн 07 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення невиданих коштів та незаконно стягнутих комісій з урахуванням компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов'язань закрито в частині позовних вимог про стягнення з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 0,02 грн з рахунку № НОМЕР_2 на умовах тарифного пакету «Ощадний+» з урахуванням індексу інфляції, за порушення строку виконання грошового зобов'язання з 27 січня 2014 року; 15% річних за користування коштами на депозитному рахунку «Капіталіст» № НОМЕР_4 за період з 12 вересня 2013 року та з 01 січня 2015 року до 25 грудня 2015 року, а також вимоги про стягнення компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов'язань з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, у зв'язку з невидачею коштів, відповідно до заяви від 27 січня 2014 року з рахунку Приватний № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Універсальний» коштів в сумі 138,47 грн з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі за депозитним рахунком «Капіталіст» № НОМЕР_5 коштів в сумі 3000,00 грн з урахуванням індексу інфляції за порушення строку виконання грошового зобов'язання з 27 січня 2014 року; стягнення комісії за річне обслуговування в сумі 85 грн, зарахування на рахунок грошового забезпечення в сумі 69,47 грн, за отримання готівки в касі банку, запит інформації про залишок коштів на рахунку в сумі 2,50 грн, запит видачі коштів без її видачі закрито. Стягнуто з публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Уксоцбанк» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 336,26 грн та інфляційних витрат в сумі 94,23 грн за період з 25 грудня 2015 року до 09 листопада 2016 року. В іншій частині позову відмовлено.

15 червня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі є стягнення коштів та комісій з урахуванням компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов'язань на загальну суму 7 254 грн 07 коп., яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів та комісій з урахуванням компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов'язань.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С.П. Штелик