Справа № 489/2093/18
Номер провадження 2/489/1616/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яким просили стягнути з стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 8 801 грн. 90 коп. за кредитним договором № б/н від 29.03.2011 р.

Вказували, що 29.03.2011 р. ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 4 800 грн. 00 коп. , відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором, зазначені зобов'язання останній не виконав, в звязку з чим станом на 28.11.2017 р. утворилась заборгованість за кредитом. 16.10.2016 р. ОСОБА_3помер, та на теперішній час вказану заборгованість Банку, на його переконання, мають виплатити відповідачі, як спадкоємці боржника, які прийняли спадщину.

Відповідачі своїм правом на надання відзиву не скористались.

27 квітня 2018 року Ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін.

Дослідивши надані докази, суд встановив таке.

29.03.2011 р. між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці «Універсальна» в розмірі 4 800 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за її використання в розмірі 30,00 % на рік на залишок заборгованості, а також зобовязався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Вказаний кредитний договір складається з Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Договору при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Договору у випадку порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш, ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У відповідності до п. 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг за кожен випадок порушення клієнт сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, проте не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_4, станом на 28.11.2017 року, заборгованість ОСОБА_3 складає 8 801 грн. 90 коп., а саме: 1 982 грн. 52 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4 101 грн. 52 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 717 грн. 86 коп. пеня.

Згідно із частинами 1,2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Однак відповідно до Свідоцтва про смерть вбачається, що 16.10.2016 р. ОСОБА_3 помер.

01.06.2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено до Другої миколаївської державної нотаріальної контори претензію кредитора спадкоємцям померлого ОСОБА_3

Також 21.10.2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідачів направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість померлого ОСОБА_3 за кредитним договором.

До теперішнього часу заборгованість померлого його спадкоємцями в добровільному порядку не погашена.

Між тим судом встановлено, що твердження позивача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У відповідності до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що позивач просить суд в повному обсязі стягнути з відповідачів заборгованість померлого ОСОБА_3 за кредитним договором - як з його спадкоємців.

Однак позивачем не було надано суду доказів про обсяг спадкового майна, на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_3, повне коло спадкоємців, достовірні докази того, що відповідачі є спадкоємцями померлого за законом (якої саме черги) або за заповітом, відповідачі прийняли спадщину тощо.

Натомість на адресу суду надійшла спадкова справа №256/2017, заведена Другою Миколаївської державною нотаріальною конторою до майна померлого ОСОБА_3, відповідно до якої встановлено, що відповідачі не прийняли спадщину після смерті померлого, оскільки жодних заяв до нотаріальної контори від них не надходило, інших відомостей про те, що вони прийняли спадщину матеріали спадкової справи також не містять.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду достовірних та належних доказів того, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, а також не встановлено вартість спадкового майна, в межах якого вони нібито відповідають за зобовязаннями померлого, суд вважає, що позовні вимоги не доведені та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. . 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.07.2018.

Суддя Н.С. Тихонова