№ провадження 2/646/259/2018
Справа № 646/3937/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.18 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шелест І.М.,

при секретарі Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури № 5 (Прокуратура Оболонського району м. Києва), Міністерства внутрішніх справ України, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду,-

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідача: представника Київської місцевої прокуратури № 5 - Семеногова І.В.,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури № 5 (Прокуратура Оболонського району м. Києва), Міністерства внутрішніх справ України, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 14.03.2008 прокуратурою Сморгонського району Республіки Білорусь винесено постанову про відкриття кримінальної справи по відношенню до нього за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 426 КК Республіки Білорусь. Того ж дня слідчим прокуратури Островецького району Республіки Білорусь винесено постанову про відкриття кримінальної справи та прийняття до провадження по відношенню до нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК Республіки Білорусь. 21.03.2008 з нього взято підписку про невиїзд з території Республіки Білорусь. Розписка про невиїзд знаходиться у матеріалах кримінальної справи по відношенню до нього. Але у зв*язку з обставинами, які склалися в зв*язку з переслідуваннями правоохоронних органів Республіки Білорусь, ОСОБА_1 був вимушений, за допомогою консульства України, виїхати на територію України. 08.04.2010 кримінальні справи по відношенню до нього, щодо звинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 та ч.3 ст.426 КК Республіки Білорусь, направлено до Генеральної прокуратури України. 18.06.2010 кримінальні справи № 3 та № 9 надійшли до прокуратури Оболонського району м. Києва для проведення подальшого досудового розслідування. З 18.06.2010 по 25.10.2010 ОСОБА_1 знаходився в розшуку по території України. До органів досудового розслідування він з*явився сам, дізнавшись про факт його розшуку від знайомих, яких було допитано слідчим. Постановою прокуратури Сморгонського району Республіки Білорусь від 02.07.2008 було накладено арешт на усі грошові кошти, що у нього були, у сумі 15 855 550 рублів Республіки Білорусь, які знаходились на збереженні на депозитному рахунку у Суді Сморгонського району Гродненської області. Ці кошти надійшли на рахунок суду від Відкритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажний трест № 41». Постановою прокуратури Оболонського району від 22.07.2010, на підставі Конвенції про правову допомогу та правовідносинах у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, дії ОСОБА_1 було перекваліфіковано згідно з ч.1 ст. 366 та ч.3 ст. 426 КК РБ на ч.1 ст. 350 та ч.1 ст. 365 КК України. 21.04.2010 зазначені кримінальні справи відкриті по відношенню до нього були об*єднані у одну кримінальну справу та привласнений № 9. Постановою прокуратури Оболонського району м. Києва від 22.07.2010 було закрито кримінальну справу відносно нього за ознаками злочинів, що передбачені ч.1 ст. 350, ч.1 ст. 356 КК України й одночасно порушено кримінальну справу за ознаками ч.1 ст. 296 КК України. Постановою Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 26.09.2011 кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 296 КК України було припинено на підставі ч.2 ст. 6 КПК України ( у редакції 1960 р.) за відсутністю в його діях ознак злочинів. Практично через три роки з моменту винесення постанови про закриття кримінальної справи по відношенню до нього Генеральною прокуратурою України, листом від 16.08.2013, було передано остаточне процесуальне рішення, яке винесено правоохоронними органами України у кримінальні справі № 9 до Генеральної прокуратури Республіки Білорусь. 27.03.2014 ОСОБА_1 звернувся з заявою до прокуратури Оболонського району м. Києва, у якій просив вирішити питання та зняти накладений, компетентними правоохоронними органами Республіки Білорусь, арешт на його майно, а саме депозитний рахунок Суду Сморгонського району Гродненської області Республіки Білорусь. Проте, йому було відмовлено. 04.06.2015 ОСОБА_1 звернувся з заявою про хід слідства та прийняті процесуальні рішення щодо його справи до слідчого відділу Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві. 13.07.2015 він отримав відповідь, де зазначено, що кримінальне провадження № 0001090 від 11.09.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Проте, питання щодо зняття арешту з майна вирішено не було. Надалі, ОСОБА_1 звернувся з заявою до слідчого відділу РУ ГУМВС України в м. Києві, на яку він отримав відповідь від 04.11.2015 де зазначалось, що його заяву по кримінальному провадженню № 0001090 розглянуто та повторно надіслано постанову про закриття кримінальної справи, в якій вже було зазначено, що арешт з його майна вирішено скасувати. Проте, на час вирішення питання щодо закриття кримінального провадження курс змінився. Зазначив, що він не міг вільно розпоряджатися своїми грошовими коштами, які знаходились на депозитному рахунку в Суді Сморгонського району Гродненської області. Таким чином, своїми незаконними рішеннями, діями (бездіяльністю) держава Україна в особі органу дізнання і досудового слідства ( Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві), прокуратури (Генеральної прокуратури України, Прокуратури Оболонського району м. Києва, прокуратури м. Києва) завдала йому значної майнової (матеріальної) і моральної (немайнової) шкоди внаслідок не зняття арешту з майна. Незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за загально-кримінальною статтею і пред*явленням обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення були зганьблені його честь і гідність, завдано непоправної шкоди престижу. Порушено його звичайний ритм життя. Через неотримання шкоди ОСОБА_1 не мав змоги придбати або зняти собі будь-яке житло, був вимушений жити в різних соціальних установах для осіб без житла, втратив авторітет серед своїх друзів та родичів, втратив довіру до правоохоронних органів та державних органів України. Також, ОСОБА_1 зазначив, що вирішення питання щодо його кримінального провадження здійснювалося майже 8 років, весь цей час він не міг виїжджати до своєї дружини та дитини, які залишилися у Республіки Білорусь, на підставі того, що правоохоронні органи України не тільки не зняли арешт з майна, але й не виключили його зі списку осіб, які розшукуються за вчинення кримінального правопорушення. На теперішній час він не має змоги офіційно влаштуватися на роботу та заробляти гроші для свого існування, а також для допомоги його сім*ї, через відсутність постійного місця реєстрації. Також, зазначив, що зазначені факти обумовили залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, був вимушений витрачати свій час та кошти на звернення до відповідачів. Внаслідок незаконної бездіяльності відповідачів, ОСОБА_1 були заподіяні психологічні (моральні) страждання.

В матеріалах цивільної справи міститься клопотання ОСОБА_1, в якому зазначено, що для встановлення істини та визначення шкоди по справі, необхідно допитати в якості свідків осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, тому просив суд залучити в якості свідків вказаних осіб, надати їм можливість приймати участь у судовому засіданні в якості свідків, а також провести судове засідання щодо їх допиту в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вказане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що:

- дружина ОСОБА_3 може підтвердити його страждання із-за втрати зв*язків з родиною, його зусилля для поновлення порушених прав, які дії були вжиті на території Білорусії з метою зняття арешту з належного йому майна, щодо морального стану ОСОБА_1, а також з приводу умов його проживання.

- свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_5 можуть свідчити про те, що у них погіршилися сімейні відносити, можуть зазначити коли померла мати, про умови проживання ОСОБА_1, де він проживав на території Білорусь, яким чином він їх опозорив.

- свідки ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 можуть підтвердити, що ОСОБА_1 не переховувався від органів досудового розслідування, а навпаки неодноразово звертався до них, а також, що ОСОБА_1 не мав можливості об*єднатися з родиною.

- свідок ОСОБА_6 може пояснити з приводу обставин, що її викликали і допитували в якості свідка.

- свідок ОСОБА_10 може підтвердити, що він був офіційним адвокатом у справі ОСОБА_1, який звертався до нього за правовою допомогою.

Беручи до уваги предмет спору, суд вважає, що з метою отримання відомостей, які можуть мати значення для справи, підтвердити або спростувати обставини, що складають предмет доказування, необхідно допитати в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Що стосується допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_12, то позивачем не наведено достатніх підстав в обгрунтування свого клопотання про необхідність допиту даних свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою.

З клопотання ОСОБА_1 вбачається, що свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 перебувають у м. Києві.

Тому, з метою забезпечення оперативності судового провадження у розумний строк, суд вважає доцільним проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції.

Щодо клопотання в частині допиту в якості свідка ОСОБА_3, які відповідно до клопотання ОСОБА_1 мешкає у АДРЕСА_3, суд вважає за необхідне направити до ДП "Інформаційні судові системи" запит щодо технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова та судом Республіки Білорусь, а саме: з судом Сморгонського района Гродненської області, що знаходиться за адресою: Республіка Білорусь, м. Сморгонь, вул. Гастелло, 31.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання позивача ОСОБА_1

Крім того, 07.06.2018 до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1, в якому він просить залучити до участі у цивільній справі в якості співвідповідача Прокуратуру м. Києва (03151, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9).

В судовому засіданні позивач клопотання про залучення співвідповідача підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 51 ЦПК України, суд вважає за необхідне залучити до участі у справі співвідповідача Прокуратуру м. Києва (03151, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9).

Керуючись ст.ст. 51, 91, 212, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про допит свідків - задовольнити частково.

Залучити та допитати в якості свідків наступних осіб:

- ОСОБА_6 (АДРЕСА_4);

- ОСОБА_7 (АДРЕСА_1);

- ОСОБА_8 (АДРЕСА_5);

- ОСОБА_9 (АДРЕСА_2).

Провести допит вказаних свідків в режимі відеоконференції з Оболонським районним судом м. Києва, Дніпровським районним судом м. Києва, Подільським районним судом м. Києва після призначення справи до судового розгляду.

Направити запит до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» (03045, м. Київ, вул. Плещеєва, 10) щодо технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова та судом Республіки Білорусь, а саме: з судом Сморгонського района Гродненської області, (Республіка Білорусь, м. Сморгонь, вул. Гастелло, 31).

В іншій частині клопотання - відмовити.

Клопотання позивача про залучення співвідповідача по цивільній справі - задовольнити.

Залучити співвідповідача Прокуратуру м. Києва (03151, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9).

Повідомити, що наступне судове засідання по даній справі відбудеться 05.12.2018 року о 11-30 год. у Червонозаводському районному суду м. Харкова, розташованого за адресою м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36, 3 під*їзд.

Копію даної ухвали та позовної заяви направити відповідачу.

Встановити відповідачу строк п'ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідач зобов*язаний надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів. Роз'яснити відповідачу, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред*явити зустрічний позов до позивача.

Встановити позивачу строк три дні з дня отримання копії відзиву, протягом якого він має право подати суду відповідь на відзив, передбачену ст. 179 ЦПК України, до якої застосовуються правила, встановлені частинами третьою, п*ятою ст.178 ЦПК України. Одночасно з поданням суду відповіді на відзив позивач зобов'язаний її копію надіслати іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу строк три дні з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого він має право подати суду заперечення, передбачене статтею 180 ЦПК України, до якого застосовуються правила, встановлені частинами третьою, п*ятою ст.178 ЦПК України. Копію заперечення і доданих до нього одночасно з поданням його суду відповідач повинен надіслати іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя: І.М. Шелест