справа № 631/598/17
провадження № 2/631/301/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року селище міського типу ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Євсюкової О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу ОСОБА_1 Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про стягнення аліментів на час навчання», -

в с т а н о в и в:

16 серпня 2017 року до суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_3 «Про стягнення аліментів на час навчання», на обґрунтування якого позивач зазначила, що у 1997 році вона уклала шлюб з відповідачем та проживала з ним до 2009 року, після чого вони розлучились. Від шлюбу з відповідачем 20.10.1998 року у них народився син ОСОБА_4. У даний час син є студентом 2 курсу денної форми навчання Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_5. Відповідач працює, отримує доход і може надавати матеріальну допомогу сину, однак добровільно він цього не робить. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, до досягнення сином двадцяти трьох річного віку і закінчення навчання до 31.01.2019 року (а. с. 1).

Розпорядженням керівника апарату суду № 894 від 12.09.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно відповідному протоколу справу передано до розгляду головуючому судді Мащенко С. В. (а. с. 10).

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № 4070/17-вх від 19.12.2017 року, з проханням справу розглянути у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання також не зявився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, зареєстровану за вхідним № 4111/17-вх від 20.12.2017 року, в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін по справі свідчать їх відповідні заяви, зареєстровані за вхідним № 4070/17-вх від 19.12.2017 року та № 4111/17-вх від 20.12.2017 року, долучені до матеріалів справи.

Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, обєктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно зясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій ОСОБА_1 та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду.

Крім того, згідно пункту 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності.

Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017 року (із змінами та доповненнями).

Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.

Як убачається із Свідоцтва про народження (серії І-ВЛ № 077154), виданого 20.11.1998 року Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, ОСОБА_4 народився 20.10.1998 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20.11.1998 року зроблено відповідний запис за № 131, та її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (серії I-ВЛ № 086258), виданого 24.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 17. (а. с. 5).

Згідно довідки, наданої селищним головою виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_7 від 09.06.2017 року за № 790, ОСОБА_3 проживає за адресом: АДРЕСА_1, у селищі міського типу ОСОБА_1 Харківської області та має на своєму повному утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею (а. с. 6).

З акту, складеного депутатом Нововодолазької селищної ради Харківської області ОСОБА_8 від 08.06.2017 року за вихідним № 4 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, селище міського типу ОСОБА_1 Харківської області, а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, у селищі міського типу ОСОБА_1 Харківської області разом із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є студентом 2 курсу денної форми навчання Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_5. ОСОБА_3 повністю самостійно виховує та фінансово забезпечує сина, батько не приймає участі у вихованні та фінансовому утриманні (а. с. 4).

Відповідно до довідки, наданої Коледжем переробної та харчової промисловості Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_5 від 02.06.2017 року № 467, ОСОБА_4 дійсно є студентом 2 курсу денної форми навчання зі спеціальності «Зберігання, консервування та переробки молока». Строк навчання з 01.09.2016 року до 31.01.2019 року (а. с. 7).

Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до положень частини 1 статті 1 та частини 1 статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обовязків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом.

Положеннями частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тотожне за своїм правовим змістом розяснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, суд виходить з того, що зазначений обовязок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь-якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття (стаття 51 Конституції України).

Як убачається з розяснень, наданих у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 Сімейного кодексу України, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Норми права, які містяться у частині 1 статті 199 Сімейного кодексу України наголошують, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів).

Відповідно до положень частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина друга статті 200 Сімейного кодексу України).

Крім того, вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга статті 199 Сімейного кодексу України).

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, що були досліджені судом, а саме досягнення ОСОБА_4 повноліття; продовження ним навчання, яке не припинено та потребує надання матеріальної допомоги; наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу та відсутність будь-яких судових рішень про стягнення з ОСОБА_3 коштів на утримання інших осіб /у тому числі батьків/ суд, з урахуванням, стану здоровя, сімейного і майнового положення кожної з сторін приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_4 - необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі 1/3 частини від заробітку /доходу/ її батька ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ОСОБА_3 до ОСОБА_3 «Про стягнення аліментів на час навчання дитини»повністю, суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Із зазначеним позовом ОСОБА_3 звернулась до суду у 2017 році.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІІ від 21.12.2016 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1600 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 640 гривень, виходячи з розрахунку: 1600 гривень х 0,4 = 640,00 гривень.

Однак на підставі приписів пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона як позивач у справі про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору.

Отже, ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ОСОБА_3 повністю, суд доходить й до висновку про те, що з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір у сумі 640,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20.11.1989 року й ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27.02.1991 року, статтею 51 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Постановою Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, статтями 1, 2, 180 183, 199 Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями), статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), статтями 1, 3, 4 і 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 18015-VІІІ від 21.12.2015 року (із змінами та доповненнями), пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та статтями 1 - 5, 10 - 13, 17 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 211, 214, частиною 1 статті 223, пунктом 2 частини 1 та частиною 3 статті 258, статтями 259, 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, частиною 1 статті 352, статтями 354, 355, пунктом 1 частини 1 статті 430 та пунктами 8, 9 й підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями), -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про стягнення аліментів на час навчання»задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки селища міського типу ОСОБА_1 Харківської області, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на час навчання у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 16.08.2017 року, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень /шістсот сорок гривень 00 копійок/.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення, що набрало законної сили, обовязкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання чи перебування (вулиця Харківська, будинок № 149, селище міського типу ОСОБА_1 Харківської області, 63202), реєстраційний номер облікової картки платника податків (НОМЕР_1), паспорт громадянина України (серія МК № 892348);

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання чи перебування (вулиця Харківська, будинок № 149, селище міського типу ОСОБА_1 Харківської області, 63202), реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспорт громадянина України не відомі.

Заочне рішення ухвалене, оформлене шляхом компютерного набору та підписане суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко