АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 липня 2018 року

м. Харків

справа № 639/7390/17

провадження № 22-ц/790/3397/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Фізико-технічного інститут низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України про зобовязання надати копію наказу про звільнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 квітня 2018 року (головуючий суддя Баркова Н.В.)

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач звернулася з позовом і просила суд зобов'язати відповідача надати їй належним чином засвідчену копію наказу № 74-л від 28.07.1997 року про звільнення ОСОБА_1.

Позов мотивовано тим, що перебувала у трудових відносинах з ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАН України з 08.09.1982 по 28.07.1997, відповідно до наказу № 74-л від 28.07.1997 року була звільнена з посади за власним бажанням.

07.02.2017 року позивач направила відповідачу запит на інформацію, в якому згідно з ЗУ «Про інформацію» просила надати копію наказу про звільнення ОСОБА_1, проте, відповідач не надав належним чином засвідчену копію наказу № 74-л від 28.07.1997 року про звільнення позивача, надавши замість копії наказу виписку з наказу № 74-л від 28.07.1997 року. У зв'язку з чим позивач вважає, що відповідачем порушено її абсолютне право на отримання копії наказу про звільнення, яке є складовою права на інформацію про роботу на підприємстві, необхідного для забезпечення інших прав звільненого працівника - подальшого працевлаштування, пенсійного забезпечення.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право позивача за захистом якого звернулася до суду порушено не було, крім того позивачем та її представником визнано, що на запит про надання копії наказу про звільнення позивача надано витяг з наказу про її звільнення.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити у ухвалити нове рішення зобов'язати відповідача надати їй належним чином засвідчену копію наказу № 74-л від 28.07.1997 року про звільнення ОСОБА_1.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи. Суд ухвалюючи рішення не зясував відповідач порушуючи вимоги закону на вимогу позивача не надав наказ про її звільнення.

Суд не звернув уваги на те, що відповідач посилаючись, що наказ який не надано позивачу містить конфіденційну інформацію щодо інших осіб, не надав обґрунтованих доказів.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин у справі. Обставини справи судом не зясовано повно, всебічно та обєктивно, судом не зясовано важливих обставин справи, які мав пояснити свідок ОСОБА_2

Зазначає, що не підлягало доказуванню та судом не було зясовано, що наказ № 74-л від 28.07.1997 року та витяг з наказу № 74-л від 28.07.1997 року не є тотожними документами, а також те, що витяг не відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд залишив поза увагою те, що ненадання відповідачем позивачу наказу про звільнення порушено абсолютне право позивача на отримання копії наказу про звільнення, яку роботодавець зобовязаний надати працівнику на його вимогу.

При розгляді справи, суд не зясував, що у справі відсутня копія виписки наказу відповідача № 74-л від 28.07.1997 року, яку засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд не навів норму закону, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган має право не надавати наказ про звільнення на вимогу працівника.

До Апеляційного суду Харківської області відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_3 до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Фізико-технічним інститутом низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України та за власним бажанням звільнена на підставі наказу №74-л від 28.07.1997 року, що ніким не оспорюється.

ОСОБА_3 запиту на інформацію позивач звернулась до директора ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАН України з посиланням на ч.2 ст. 47 КЗпПУ та ЗУ «Про інформацію» і просила надати копію наказу про звільнення ОСОБА_1 (а.с.12).

14 лютого 2017 року у відповідь на запит від 07.02.2017 позивачу направлено лист №64/107 за підписом заступника директора ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАН України, в якому вказано, що ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАН України не вбачає можливості надання копії наказу № 74-Л від 28.07.1997 р., оскільки він зведений.

У відповіді зазначено, що накази з кадрових питань (особового складу) оформляються у вигляді індивідуальних і зведених. В індивідуальних наказах міститься інформація про одного працівника (співробітника), у зведених - про кількох, незалежно від того, які управлінські рішення щодо них приймаються (прийняття на роботу, призначення на посаду, переведення на іншу посаду (роботу), звільнення тощо). Таким чином, позивачу надано ОСОБА_3 з наказу № 74-Л від 28.07.1997 р. на 1 арк., що відображає інформацію, яка стосується виключно позивача (а.с.14).

ОСОБА_3 з наказу №74-Л від 28.07.97 р. §3 ОСОБА_1 молодшого наукового співробітника відділу №18 28 липня 1997 р. за власним бажанням звільнено за ст. 38 КЗпП України. Підстава: заява ОСОБА_1, резолюція заст. директора ін-ту мовою оригіналу ОСОБА_4 З наказом ознайомлена (підпис ОСОБА_1Ю.) (а.с.13).

В силу вимог ч.2 ст. 47 КЗпПУ у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

ОСОБА_3 до п.2 розділу 1 глави І Загальні положення «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 визначено що витяг це засвідчена копія частини тексту службового документа.

Глава XII зазначених Правил передбачає користування документами архіву установи, а розділом 4 передбачено виконання запитів громадян та установ, зокрема, в п.5 вказано, що архівні копії та витяги видають відповідно до запитів. Ідентичність копій і витягів оригіналам засвідчується підписом керівника архіву (особи, відповідальної за архів) і печаткою установи (за наявності). Витяги створюють, якщо архівні документи містять відомості з кількох не пов'язаних між собою питань. Кожен витяг має точно та повно відтворювати ту частину документа, яка стосується запиту.

За загальними приписами ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 82 ЦПК України визначено обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_3 до статті 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як визначено в ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням зазначених норм права, враховуючи обставини справи, беручи до уваги норми чинного законодавства, колегія суддів Апеляційного суду Харківської області приходить до висновку, що під час розгляду справи судом першої інстанції фактичні обставини справи були встановлені на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження наданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги по суті справи не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не стосуються предмету спору і не впливають на вирішення справи по суті.

Слід зазначити про те, що наказ про звільнення, який позивач просила відповідача надати є архівним документом і містить відомості з кількох не пов'язаних між собою питань, тому з цих підстав позивачу було надано витяг з наказу.

Колегія суддів Апеляційного суду Харківської області вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, висновок суду про відмову у задоволенні позову є таким що не підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

ОСОБА_5

Повний текст постанови

складено 12 липня 2018 року