Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Одеса

Справа № 521/1872/17

Провадження № 2/521/72/18

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Учасники справи:

Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд»

Представник - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_3

Представник - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та просить стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 14110,00 грн., та судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на таке.

Будинок гуртожитку по АДРЕСА_1 належить ТДВ «Чорноморгідробуд» на праві приватної власності (раніше Відкрите акціонерне товариство). Будівля гуртожитку знаходиться в оперативному управлінні Відокремленого підрозділу «Управління житлового господарства та соціального розвитку ТДВ «Чорноморгідробуд». Під час праці в ТДВ «Чорноморгідробуд» ОСОБА_3 був поселений в гуртожиток як працівник ТДВ «Чорноморгідробуд». ОСОБА_3 мешкає в кімнаті НОМЕР_2 вищезазначеного будинку та в порушення чинного законодавства свої зобов'язання не виконує, плату за житлово-комунальні послуги не сплачує, та станом на 01 вересня 2016 року за ним нараховується заборгованість в розмірі 14110,0 гривень. Крім того, ТДВ «Чорномогідробуд» 21 листопада 2016 року зверталось до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 вищезазначеної заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2016 року по справі №521/19485/16-ц відмовлено ТДВ «Чорноморгідробуд» в прийнятті заяви та роз'яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження. У зв'язку з цим позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду заперечення на позов, в якому просив в задоволені позову ТДВ «Чорноморгідробуд» відмовити в повному обсязі, зазначивши, що ОСОБА_3 вселився згідно запрошення №31 от 17 квітня 2006 року працедавцем постійної роботи з гарантованою оплатою, другої постійної роботи не мав. Звільнився як пенсіонер без всяких інших умов та отримав свідоцтво соціального страхування НОМЕР_3. Відповідачу не представлено другого приміщення та не зареєстровано, не дивлячи на звернення. Відповідач до цього часу перевіряє та міркує не дивлячи на звернення до Народних депутатів. ОСОБА_3 не зареєстрований в гуртожиткуТДВ «Чорноморгідробуд» з ним не укладався договір про найму житла у гуртожитку.

До позовної заяви не приєднані тарифи, встановлені уповноваженими органами у встановленому порядку на водопостачання, опалення, електроенергію, теплову енергію, природний газ, вивіз побутових відходів (сміття) у гуртожитку по АДРЕСА_1. Встановлені тарифи і калькуляція витрат на обслуговування гуртожитку це різні поняття. Згідно змісту позовної заяви відповідач проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1, який згідно свідоцтва про право власності належить Відкритому акціонерному товариству «Чорноморгідробуд». Разом з тим, позивачем значиться Товариство з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд», якому вказаний гуртожиток не належить на праві власності. Приєднанні до позовної заяви калькуляції витрат стосуються гуртожитку по АДРЕСА_1, а відповідач мешкає в гуртожитку по АДРЕСА_1 в якому можуть бути інші витрати. Розмір інших послуг (крім житлово-комунальних) невизначений в гуртожитку по АДРЕСА_1, на договірних засадах. До позовної заяви не приєднані документи про щомісячне начислення відповідачу плати за конкретно вказані житлово-комунальні послуги, які він відмовлявся сплачувати щомісячно.

До позовної заяви не приєднані докази про те, що відповідач дійсно реально щомісячно отримував документи від позивача про щомісячне начислення плати за конкретно вказані житлово-комунальні послуги, які він відмовлявся сплачувати щомісячно. До позовної заяви приєднано розрахунок заборгованості відповідача за гуртожиток в період з 2013-2016 років, однак в цьому документі не перераховані всі ті житлово-комунальні послуги яки щомісячно отримував ОСОБА_3, а також не вказані тарифи по їх оплаті та їх кількість. Позовна заява ТДВ «Чорноморгідробуд» до ОСОБА_3 не відповідає вимогам ЦПК України оскільки в ній не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину (розрахунку заборгованості). Згідно приєднаних до позовної заяви калькуляцій, позивачем формувалась оплата за одне ліжко-місце в гуртожитках по АДРЕСА_1 на підставі витрат на обслуговування гуртожитків в 2013-2014 роках, по ПЗВ та затверджувались начальником управління житлового господарства та соціального розвитку ТДВ «Чорноморгідробуд». Такий порядок визначення плати за ліжко-місце в гуртожитках суперечить ст. 28 пп. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» та ст. ст. 7, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких граничний розмір плати за ліжко-місце в гуртожитках без ліфту та з ліфтом встановлюється виконавчим комітетом міської ради. Саме керуючись розміром плати за ліжко-місце в 2013-2016 роках, була визначена сума заборгованості відповідача ОСОБА_3 за житлово-комунальні послуги в розмірі 14110,0 грн. Таким чином, позивачем не визначались в установленому порядку розміри оплати за комунальні послуги в гуртожитку по АДРЕСА_1 та не визначалась в установленому порядку плата за одне ліжко-місце цьому гуртожитку. За таких обставин розмір заборгованості, визначений позивачем викликає сумніви.

Крім того, представник ОСОБА_3 заявив, що позов подано з пропуском строку звернення до суду. Позивач має вимагати стягнення заборгованості з лютого 2014 року, а просить стягнути борг з січня 2013 року, тобто з порушенням строків.

В подальшому відповідач ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 70000,0 гривень, стягнути судові витрати з Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» на користь ОСОБА_3, та Товариству з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» в позові про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити, посилаючись на таке.

ТДВ «Чорноморгідробуд» намагалось через суд виселити ОСОБА_3 з гуртожитку, судові тяжби були дуже важкими, він на протязі довгого часу перебував у стресовому стані, занепокоєний тим, що його можуть виселити без надання іншого місця для проживання, тобто на вулицю бомжувати. Рішення остаточне після трьох інстанцій було на користь ОСОБА_3, але все прийшлось пережити, погрози та знущання з боку ТДВ «Чорноморгідробуд».

Після невдалої спроби виселення ТДВ «Чорноморгідробуд» подав позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у тому числі за період включаючи той у якому ОСОБА_3 не проживав у гуртожитку, оскільки знаходився на лікуванні, та койку-місце не займав, на вимоги ОСОБА_3 підписати з ним договір щодо комунальних послуг, щоб все буле викладено на папері було проігноровано. Як докази ТДВ «Чорноморгідробуд» надає до суду документи які стосуються іншого будинку та ніяк не стосуються будинку у якому знаходиться гуртожиток. Тобто ТДВ «Чорноморгідробуд» за допомогою суду намагається безпідставно стягнути гроші з громадянина України, захист прав якого гарантовано Конституцією та іншими законами. Розмір заподіяної ОСОБА_3 моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які систематично доводиться відчувати, пов'язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього що коїться з ОСОБА_3. Розмір душевних страждань оцінюється у розмірі 70000,0 гривень. На думку ОСОБА_3 якщо ТДВ «Чорноморгідробуд» буде нести хоч якусь відповідальність за свої незаконні та безпідставні позови, вони перестануть тероризувати його та їх стосунки ввійдуть у нормальне правове русло й надалі.

Товариство з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» надав до суду заперечення на зустрічний позов, в якому просив в задоволенні зустрічного позову відмовити, вказуючи на те, що пред'являючи позов до суду про виселення ОСОБА_3 з гуртожитку ТДВ «Чорноморгідробуд» не ставило перед собою мети завдати останньому будь-яких страждань, а лише намагалось захистити свої інтереси користуючись правом на судовий захист, що не протирічить законодавству України. Крім того, при подачі вищезазначеного позову ТДВ «Чорноморгідробуд» було впевнено в законності своїх вимог, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року, яким їх позов до ОСОБА_3 про виселення було задоволено в повному обсязі. В подальшому суди апеляційної та касаційної інстанції притримувались іншої думки, в наслідок чого остаточне рішення суду було на користь ОСОБА_3. Однак, це звичайні процеси в державі, судові інституції, які не можуть розцінюватись, як знущання над фізичними чи юридичними особами. Будь-яких інших доказів знущання або погроз з боку ТДВ «Чорноморгідробуд» по відношенню до ОСОБА_3 останній суду не надав, лише тільки слова. Справа про виселення немає нічого спільного із справою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, крім сторін по справі, та не може бути предметом зустрічного позову в межах розгляду теперішньої справи. Більш того, остаточний розгляд справи про виселення закінчився ще в 2014 році, а тому некоректно цю справу брати як підставу для стягнення моральної шкоди за зустрічним позовом по іншій справі.

Відмовляючи ТДВ «Чорноморгідробуд» у задоволенні позову про виселення ОСОБА_3 з гуртожитку, суди апеляційної та касаційної інстанції фактично надали йому дозвіл і надалі мешкати в гуртожитку, але, при цьому, суди не звільняли ОСОБА_3 від сплати за житлово-комунальні послуги. Так, дійсно Конституція та Закони України гарантують кожному громадянину захист його прав, але, ані Конституція України, ані будь-який інший Закон України не звільняє громадянина від сплати за житлово-комунальні послуги, а напроти зобов'язує кожну людину платити за житло в тому числі і за житлове приміщення (койко-місце) в гуртожитку. Лише, тільки тому, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо оплати за койко-місце в гуртожитку, ТДВ «Чорноморгідробуд», користуючись своїми правами на захист своїх інтересів, було змушене звернутись до суду та намагатись в судовому порядку стягнути з ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги. ТДВ «Чорноморгідробуд» вважає, що ОСОБА_3 своїми діями, у тому числі і подачею зустрічного позову, намагається будь-яким шляхом уникнути відповідальності за відмову у сплаті за житлово-комунальні послуги та примусити ТДВ «Чорноморгідробуд» піти на поступки в цій справі. Враховуючи наведене, ТДВ «Чорноморгідробуд» вважає зустрічний позов ОСОБА_3 до ТДВ «Чорноморгідробуд» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000,00 грн. безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості а відтак не підлягає задоволенню.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 необхідно відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

Об'єкт - по АДРЕСА_1, що складається з однієї будівлі гуртожитку, загальною площею 1510,2 кв. м., відображеної у технічному паспорті від 20 грудня 1999 року належить на праві колективної власності ВАТ ««Чорноморгідробуд», відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку від 09 квітня 2001 року за №013058 виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі свідоцтва про власність, виданого Фондом державного майна України 20 березня 1997 року, реєстраційний № 11-518, переліку нерухомого майна, у власність ВАТ «Чорноморгідробуд», станом на 10 червня 1994 року, Приморської райадміністрації Одеського міськвиконкому від січня 2001 року за №62.

Відповідно до ч. 2 статті 127 ЖК України жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно Статуту, Відкрите акціонерне товариство «Чорноморгідробуд» у зв'язку з реорганізацією, шляхом перетворення, перетворено в Товариство з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд».

Відповідно до листа №51 від 17 квітня 2006 року голові правління ТОВ «Чорноморгідробуд», будівельне управління №463 просить поселити на час роботи в управлінні, в гуртожиток по АДРЕСА_1 їх працівника - машиніста бульдозера ОСОБА_3.

Згідно із ст. 127 ЖК України зазначено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно наказу по управлінню механізації треста «ЧГС» №31-ОК від 03 березня 1981 року, ОСОБА_3 прийнятий машиністом бульдозеру по 5-му розряду з погодинною оплатою праці і недільним випробувальним терміном, на діл. №1 с. 3.ІІІ.81 г. таб. №632, на підставі заяви ОСОБА_3.

Відповідно до наказу по управлінню механізації треста «ЧГС» №107-ОК від 14 липня 1982 року, ОСОБА_3 - машиніст бульдозеру діл. № 1 звільнено за власним бажанням по ст. 38 КЗПП УССР з 16 липня 1983 року.

Згідно наказу ВАТ «Чорноморгідробуд» Будівельного управління №463 від 12 жовтня 2005 року за №97-К, прийнято ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, машиніста бульдозера 5 розряду, 12 жовтня 2005 року, на дільницю механізації, з місячним випробувальним терміном, з відрядною оплатою праці, таб. №848, і.к. НОМЕР_1, на підставі заяви ОСОБА_3.

Відповідно до наказу ВАТ «Чорноморгідробуд» Будівельного управління №463 від 24 листопада 2008 року за №104-К звільнено ОСОБА_3 - машиніста бульдозера, таб. №848, 24 листопада 2008 року, по ст. 38 КЗПП України за власним бажанням.

Згідно наказу ВАТ «Чорноморгідробуд» Будівельного управління №463 від 19 жовтня 2009 року за №99-К, прийнято ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, слюсарем 4 розряду, 19 жовтня 2009 року, у відділ головного механіка, з місячним випробувальним терміном, з відрядною оплатою праці, таб. №848, і.к. НОМЕР_1.

ОСОБА_3 неодноразово звертався до ТДВ «Чорноморгідробуд» з вимогою про реєстрацію місця проживання у гуртожитку, в якому він проживає.

На його звернення йому була надана відповідь, що відповідно до наказу ТДВ «Чорноморгідрострой» №10 від 07 квітня 2008 року та №13 від 13 листопада 2011 року реєстрація громадян, які проживають у гуртожитку по АДРЕСА_1 заборонена.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 досяг пенсійного віку та 22 вересня 2010 року отримав пенсійне посвідчення.

Згідно із довідки від 25 серпня 2010 року ОСОБА_3 отримує пенсію за віком.

Відповідно до наказу ВАТ «Чорноморгідробуд» Будівельного управління №463 від 07 лютого 2011 року за №7-К звільнено ОСОБА_3 - слюсаря 4 розряду т. №848, по ст. 38 КЗПП України за власним бажанням з 09 лютого 2011 року.

ОСОБА_3 ордер на вселення в кімнату гуртожитку АДРЕСА_1 не видавався, договір найму при вселенні в кімнату гуртожитку, сторонами не укладався, що не заперечується сторонами.

Крім того, під час проживання в гуртожитку, ОСОБА_3 не був зареєстрований в кімнаті гуртожитку АДРЕСА_1 що підтверджується паспортом останнього.

Так, відповідно до паспорту ОСОБА_3, останнійбув зареєстрований в АДРЕСА_2 з - 03 грудня 1999 року і знятий з обліку 12 лютого 2003 року та повторно був зареєстрований в АДРЕСА_3 - 28 жовтня 2008 року і знятий з обліку - жовтня 2013 року.

Актом обстеження кімнати НОМЕР_2 в гуртожитку АДРЕСА_1 складеного працівниками Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» від 29 листопада 2013 року, встановлено, що в кімнаті НОМЕР_2 гуртожитку АДРЕСА_2 без дозволу ТДВ «Чорноморгідробуд», займає койко-місце ОСОБА_3, який раніше працював в ТОВ «Чорноморгідробуд» та був поселений в гуртожиток на час праці.

ТДВ«Чорноморгідробуд» стало відомо про те, що, ОСОБА_3, без дозволу ТДВ «Чорноморгідробуд», займає койко-місце в кімнаті НОМЕР_2 гуртожитку АДРЕСА_2 від самого ОСОБА_3 в жовтні 2013 року та, після цього комісія в складі співробітників ТДВ «Чорноморгідробуд» перевіривши вказане відповідачем, 29 листопада 2013 року провела обстеження кімнати НОМЕР_2 в гуртожитку АДРЕСА_1 про що у той же день склала Акт.

Так, згідно виписки з трудової книжки ОСОБА_3, останній 11 липня 2013 року був прийнятий на роботу на базу відпочинку «Портовик», звідки звільнився 02 вересня 2013 року, та 15 квітня 2014 року знову був прийнятий на роботу на базу відпочинку «Портовик».

До Малиновського районного суду м. Одесиіз позовом звертався ТДВ«Чорноморгідробуд» до ОСОБА_3 про виселення та 11 червня 2014 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позов задоволений та виселено ОСОБА_3 з кімнати НОМЕР_2 гуртожитку АДРЕСА_1 без надання йому іншого житлового приміщення.

06 серпня 2014 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року скасовано, посилаючись на ст. 125, ч. 2 ст. 132 ЖК України, п. 41 Примірного положення визначено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексу, а саме у разі, якщо робітники і службовці припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією за власним бажанням, не може бути виселено певне коло осіб, у тому числі пенсіонерів по старості.

22 жовтня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року залишено без змін, посилаючись на те, що жиле приміщення в гуртожитку надавалося ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах із підприємством та припинив роботу на підставі ч. 3 ст.132 ЖК Української РСР. ОСОБА_3 не міг зареєструватися за місцем проживання звини ТДВ«Чорноморгідробуд», оскільки наказом підприємства було заборонено реєстрацію в гуртожитку. Крім того, ОСОБА_3 не має іншого житла, проживав у гуртожитку більше восьми років, а його трудовий стаж у ТДВ«Чорноморгідробуд» склав біля чотирьох років.

До Малиновського районного суду м. Одеси звертався ТДВ«Чорноморгідробуд» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості по оплаті за комунальні послугив сумі 14110,0 грн. за період з січня 2013 по серпень 2016 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2016 року в прийнятті заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості по оплаті за комунальні послуги відмовлено посилаючись на відсутність укладеного між стягувачем та боржником договору про надання житлово-комунальних послуг, заборгованість зі сплати яких просить стягнути з боржника стягувач, що свідчить про наявність між сторонами спору про право.

На час розгляду справи ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до Правової позиції Верховного суду України, за змістом ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У зв'язку з цим укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 зазначеного Закону.

В обґрунтування своїх вимог щодо розрахунку заборгованості ТДВ«Чорноморгідробуд» надав розрахунок за період з 2013-2016 років, з посиланням на калькуляції витрат на обслуговування гуртожитків з 01.02.2013 року, з 01.08.2014 року, з 01.05.2015 року.

На питання суду щодо підтвердження вказаних витрат первинними документами ТДВ«Чорноморгідробуд» до суду не надано відповідних копій договорів на постачальними організаціями (водопостачання, газопостачання, теплопостачання, вивіз сміття тощо), підтвердження розрахунків з постачальними організаціями, документів на підтвердження щодо видачі відповідних квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг, розміру податку на землю, заробітну плату персоналу, накладні витрати тощо, що унеможливлює достеменно встановити фактичний розмір заборгованості.

У зв'язку з ненаданням достатніх доказів, суд має в позові ТДВ«Чорноморгідробуд» відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» про відшкодування моральної шкоди суд має також відмовити з таких підстав.

ОСОБА_3 посилається на те, що саме спроби ТДВ «Чорноморгідробуд» через судові рішення безпідставно виселити його з гуртожитку, стягнути грошові кошти за житлово-комунальні послуги, призвели до його моральних страждань та порушення нормального укладу життя.

Суд виходить з того, що згідно ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична або юридична) має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Тобто у випадку, коли особа звертається до суду із відповідною позовною заявою вона вважає, що її права порушені. Таке звернення для вирішення спору, поновлення прав чи захист законних інтересів або для поновлення законності не є підставою для стягнення моральної шкоди.

Крім того, до зустрічної позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження заявлених вимог.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 526 ЦК України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 293, 315, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Товариства з додатковою У відповідальністю «Чорноморгідробуд» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 09 липня 2018 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.