Справа № 482/1686/17
Номер провадження 2/482/109/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 вересня 2018 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Баранкевич В.О., з участю секретаря судового засідання - Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» про стягнення збитків,-
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-УКРАЇНА», від імені якого діяла як повірена ОСОБА_3 та ним було укладено договір доручення № 0259.
За змістом п. 1.2. договору, повірений, діючи від імені або за участі та за рахунок довірителя, зобов'язаний укласти договір поставки або будь-який інший договір, за яким Довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб комбайн «NewHolland CX 6090» (жовтий) IVECO.
Пунктом 1.3. договору визначалася вартість транспортного засобу на рівні 1260000,00 (один мільйон двісті шістдесят тисяч ) гривень, але відповідно до даного договору Довіритель визначає, що вартість т/з, яка зазначається в договорі поставки або будь-якому договорі, за яким Довіритель отримує у власність т/з, може бути більшою, але не більше ніж на 20 відсотків від погодженої вартості.
Повірений був зобов'язаний в інтересах довірителя укласти договір, за яким довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб.
На виконання вимог договору, довіритель перерахував на ім'я повіреного грошові кошти в сумі 63 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 04.10.2016 року.
Таким чином, відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-УКРАЇНА», від імені якого за довіреністю діяла ОСОБА_3, відповідно до п.1.2 договору зобов'язано укласти договір поставки або будь-який інший договір, за яким відповідач отримує у власність т/з - комбайн, обумовлений в договорі.
Як повідомляла позивача повірена ОСОБА_3, комбайн повинен був бути поставлений позивачу у власність протягом 5 днів з часу підписання договору, тобто, до 09.10.2016 р.
Проте, протягом строку вчинення дій у надання позивачу у власність зазначеного в договорі т/з, останній придбаний не був.
На звернення позивача до повіреної відповідача, остання його повідомила, що т/з не було взагалі, що йому необхідно написати листа про розірвання договору та повернення грошей.
Позивачем договір доручення № 0259 від 04.10.2016 року припинено на підставі його заяви.
Повернення сплачених коштів відбувається у відповідності до положень п. 4.2.2. ст. 4 договору. До даного часу грошові кошти позивачу відповідачем не повернуто.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності представника, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, в разі наявності підстав, ухвалити заочне рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, правом подання відзиву не скористався.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.. 128 ЦПК України, двічі викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-УКРАЇНА» в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір доручення № 0259, за умовами якого повірений ТОВ «СОУЛ-УКРАЇНА», діючи від імені або за участю та за рахунок довірителя ОСОБА_1, зобов'язаний укласти договір поставки або будь-який інший договір, за яким довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб комбайн «NewHolland CX 6090» (жовтий), IVECO.
Згідно ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Відповідно до п. 1.3. Розділу 1 даного договору, вартість транспортного засобу визначається довірителем на рівні 1260000,00 (один мільйон двісті шістдесят тисяч ) гривень, але відповідно до даного договору довіритель визначає, що вартість транспортного засобу, яка зазначається у договорі поставки або будь-якому іншому договорі, за яким довіритель отримує у власність транспортний засіб, може бути більшою, але не більше ніж на 20 відсотків від вартості транспортного засобу, яка вказана у даному договорі.
Згідно п. 3.3. Розділу 3 договору, протягом п'яти днів, після підписання даного договору, довіритель перераховує на розрахунковий рахунок повіреного кошти, які вказані у п. 1.3. даного договору, які необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно п. 4.2. Розділу 4 договору, довіритель має право відмовитись від договору в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє повіреного, шляхом направлення, рекомендованою поштою, на адресу повіреного, відповідного листа з чітким волевиявленням щодо відмови від договору та зазначенням власних банківських реквізитів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про припинення договору доручення № 0259 від 04.10.2016 року та повернення грошових коштів.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Згідно листа-відповіді ТОВ «СОУЛ-УКРАЇНА», позивачу було повідомлено, що договір доручення № 0259 від 04.10.2016 року припинено на підставі його заяви. Повернення сплачених коштів відбувається у відповідності до положень п. 4.2.2. ст. 4 договору доручення.
Відповідно до п.п. 4.2.2. п. 4.2. Розділу 4 договору, у випадку відмовити довірителя від договору до моменту укладання правочину щодо купівлі транспортного засобу, повірений повертає довірителю сплачену ним суму, яка вказана у п. 1.3. даного договору протягом 30 банківських днів з дня надання повіреним відповіді на заяву довірителя про відмову від договору.
Таким чином, з викладеного вбачається, що строк повернення коштів за даним договором, сплачених позивачем, вже сплинув, при цьому грошові кошти повернуті позивачу не було, а відповідачем визнано факт припинення договору доручення, у зв'язку з чим позивач правомірно вимагає повернення коштів, сплачених в рахунок виконання договору доручення, який був розірвано.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-УКРАЇНА» про стягнення збитків, спричинених в зв'язку з невиконанням умов договору доручення № 0259 від 04.10.2016 р.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем, судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соул-Україна» про стягнення збитків - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-УКРАЇНА» (ідентифікаційний код: 40099841, адреса: м. Київ, проспект Соборності, буд. 15, кімната 610) на користь ОСОБА_1, ( ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: