Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 755/6881/17-ц

провадження № 61-18699св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року у складі судді Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше лізинг Україна») про захист прав споживача.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір, зазначити номери засобів зв'язку позивача, його представника та відповідача, зазначити докази, що підтверджують кожну обставину в обґрунтування вимог, наявність підстав для звільнення від доказування.

Ухвалою цього ж суду від 30 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу. Роз'яснено право на повторне звернення до суду із позовною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто апелянту.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у встановлений ухвалою суду строк ОСОБА_3 не усунув недолік апеляційної скарги.

У серпні 2016 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року, в якій просив скасувати ухвалу та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права. Вказує на те, що суд не звернув уваги на правовідносини, що склалися між сторонами у справі, та є такими, що регулюються положенням Закону України «Про захист прав споживачів», а тому він є таким, що звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною четвертої статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 297 ЦПК України, яка була чинною на момент подачі апеляційної скарги, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір. При цьому суд апеляційної інстанції вказав на те, що Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIIІ, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено. Оскільки ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду міста Києва із апеляційною скаргою 19 червня 2017 року, тобто на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення від сплати судового збору за подання та апеляційної скарги відсутні. До того ж, відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору саме за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, а не за апеляційними скаргами.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу визнано неподаною і повернуто у зв'язку із неусуненням недоліків апеляційної скарги, а саме: апелянтом не сплачено судовий збір.

Погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз положень зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як споживачі, у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, визначеному статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що вони звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду з метою захисту їх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» були замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певної категорії осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Стадії цивільного процесу об'єднані єдиним завданням - справедливим розглядом і вирішенням цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 «Про захист прав споживачів», стаття 1 ЦПК України у редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали, стаття 2 ЦПК України у редакції на час розгляду справи Верховним Судом).

Саме таке тлумачення норм Закону України «Про судовий збір» і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Апеляційний суд неправильно витлумачив вказані вище норми та безпідставно поклав на позивача ОСОБА_3, який звернувся до суду за захистом прав споживача, обов'язок зі сплати судового збору.

Таким чином, доводи касаційної скарги щодо того, що заявник звільнений від сплати судового збору у цій справі, є обґрунтованими.

Частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК Українивизначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлена у справі ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції на підставі статей 406, 409, 411 ЦПК України.

Під час нового розгляду апеляційному суду належить вирішити питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик