АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 661/2237/16-ц Головуючий в І інстанції: Ведяшкіна Ю.В.
Номер провадження: №22-ц/791/973/18 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Грицак Оксани Сергіївни, діючої в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2016 року, у складі судді Ведяшкіної Ю.В., у справі за позовом ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда,

В С Т А Н О В И В :

03 серпня 2016 року ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_5, звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, в якому просив:

--- збільшити розмір аліментів, стягнутих згідно заочному рішенню Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.05.2008 року у справі №2-283/2008, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій формі в розмірі 1500,00грн щомісячно з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації, допустивши негайне виконання судового рішення в межах платежу за 1 місяць;

--- стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на дитину-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 31435,05грн, які були понесені в період лікування з 04.11.2012 року по 30.04.2016 року;

--- стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500,00грн щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтований наступним. Сторони у справі є колишнім подружжям та батьками своєї дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом дитинства підгрупи А, має захворювання дитячий церебральний параліч свастико-гіперкінетичної форми, тетрапарез з порушенням переважно лівих кінцівок з затримкою психічного та передмовного розвитку, яка потребує та не може обходитися без постійного подальшого догляду та лікування. Сімейне життя сторін не склалося, відповідач покинув родину та не надавав допомоги на утримання дитини. Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 16 травня 2008 року у справі №2-283/2008: - був розірваний шлюб між сторонами; - з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання вказаної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 200,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 лютого 2008 року; - з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі 150,00грн щомісячно, до досягнення дитиною 6 років, починаючи з 05.02.2008 року; - з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на лікування дитини в сумі 1288,25грн.

Рішення суду відповідачем добровільно не виконується, проте позивач не зверталася до виконавчої служби з приводу його примусового виконання, оскільки відповідач неодноразово наголошував на тому, що буде добровільно надавати допомогу позивачу. Позивачка ж не має змоги вийти на роботу та повноцінно працювати у зв'язку з постійним доглядом та лікуванням дитини.

Враховуючи стрімке зростання з 2008 року цін на продукти харчування та ліки для дитини, матеріальний стан позивача значно погіршився, визначений розмір аліментів є недостатнім, тому позивач вимушена звернутись до суд з вказаним позовом про збільшення розміру аліментів.

Крім того, враховуючи, що їх неповнолітня дочка має важку хворобу з дитинства, є інвалідом дитинства групи А та підлягає щомісячному лікуванню, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину понесених позивачем витрати на лікування дитини в період з 04 листопада 2012 року по 30 квітня 2016 року в розмірі 31435,05грн.

Також вважає що відповідач, як батько зобов'язаний брати постійну участь у додаткових витратах на дитину, які необхідні для утримання її життєдіяльності, тому просить стягувати з нього на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини-інваліда щомісячно.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2016 року позов був частково задоволений. Суд вирішив:

--- збільшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області по справі №2-283/2008 від 16 травня 2008 року;

--- стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття;

--- стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн., щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття;

--- стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на дитину-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 31435,05грн, понесені в період з 04 листопада 2012 року по 30 квітня 2016 року;

--- в іншій частині відмовити.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Грицак Оксана Сергіївна, діюча в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказала, що суд не звернув уваги на відсутність у відповідача можливості у встановленому оскаржуваним рішенням розмірі сплачувати аліменти, оскільки з 20.11.2003 року він офіційно не працевлаштований, хоча і намагається працевлаштуватися та часом підробляє, має матір пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2., яка звернулася до нього з позовом про стягнення аліментів на утримання. При цьому стягнуті раніше аліменти відповідач добросовісно сплачував, навіть більше, оскільки за усною домовленістю з позивачем сплачував аліменти в розмірі 500грн та додатково регулярно передавав позивачу кошти через близьких, знайомих, свою матір. Зокрема, у грудні 2013 року батько позивача ОСОБА_7 отримав 500 євро як додаткову допомогу на спільну дочку, а в серпні 2016 року ОСОБА_8 передала позивачу грошові кошти на загальну суму 10400грн. Також зазначила, що судом не враховано того, що у справі було ухвалено заочне рішення, а тому відповідач не мав можливості заперечити проти позову, долучені при розгляді заяви про перегляд заочного рішення докази суд до уваги не прийняв. Також вказала, що з наданих відповідей ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування" та ТзОВ "Інститут проблем медичної реабілітації" вбачається, що позивач особисто не витрачала свої кошти на лікування спільної дитини, квитанцій про сплату лікування особисто нею не надано, натомість лікування дитини підтримувало багато благодійних фондів, чому суд не дав оцінки. Зокрема зазначила, що з відповіді на адвокатський запит ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування" вбачається, що за період з 13.05.2013р по 05.05.2017р на лікування дитини було витрачено 91731,40грн, з яких особисто позивачем сплачено лише 1000грн. (одну тисячу), решта коштів сплачені благодійними фондами, МОЗ України та безготівково невідомими особами. Причому з них 12393грн. було повернуто позивачу як невикористані кошти. З відповіді ТзОВ "Інститут проблем медичної реабілітації" вбачається, що за період з 05.11.2012р по 16.11.2012р та з 09.12.2013р по 20.12.2013р оплату за лікування дитини здійснено готівкою відповідно 5420,00грн та 5963,00грн без ідентифікування особи. Крім того вказала на необхідність врахування того, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла спільна дитина сторін, що припиняє аліментні обов'язки батьків.

Отже рішення суду по суті не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову щодо врахування індексу інфляції при стягненні аліментів.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_5, просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п.6 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України до впровадження нового адміністративно-територіального устрою України відповідно до змін до Конституції України щодо децентралізації влади, але не довше ніж до 31 грудня 2017 року, утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент України на підставі та у порядку, що визначені законом.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було постановлено ліквідувати Апеляційний суд Херсонської області та утворити Херсонський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні.

Однак, згідно з п.3 Розділу XІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності з 30.09.2016 року, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Також, відповідно до п.8 ст.1 Розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи наведене, оскільки Херсонський апеляційний суд як новоутворений суд свою роботу ще не розпочав, то до утворення останнього його повноваження продовжує здійснювати Апеляційний суд Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до заочного рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.05.2008 року у справі №2-283/2008 (за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, на утримання дружини, витрат на лікування) та копії Свідоцтва про народження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2005 року, від шлюбу в них народилась дитина - дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-8; 9).

За вказаним заочним рішенням:

--- шлюб між сторонами було розірвано;

--- з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання вказаної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 200,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 лютого 2008 року;

- з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі 150,00грн щомісячно, до досягнення дитиною 6 років, починаючи з 05.02.2008 року;

- з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на лікування дитини в сумі 1288,25грн (а.с.7-9).

Відповідно до ЛКК № 8/187 Центральної міської лікарні м.Нова Каховка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 освічена лікарняною комісією 01 липня 2016 року, вона є інвалідом дитинства, діагноз: дитячий церебральний параліч гіперкінетичної форми, тетрапарез зі стійкими рухомими порушеннями; рекомендації: дитина потребує постійного догляду та лікування (а.с.13).

Наявне посвідчення серія НОМЕР_1 інваліда дитинства, видане Новокаховським УПСЗН 17 березня 2008 року на імя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати - ОСОБА_5 (а.с.19).

За вказаним посвідченням розмір державної соціальної допомоги ДСД інваліда дитинства складає: 592,00 грн. в термін з 07 лютого 2006 року по 28 лютого 2011 року;

з 01 лютого 2011 року по 31 січня 2016 року в сумі 1033,30 грн, в термін з 01 лютого 2016 року по 31 січня 2021 року в розмірі 2322,00грн.

З виписки із історії хвороби № 32 виданої 06 березня 2015 року Хмельницьким державним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством дитині інваліду; виписки із історії хвороби № 4191 (э) вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за станом свого здоров'я потребує постійного догляду та лікування (а.с.14).

Медичні висновки з аналогічними діагнозами при обстеженні та лікуванні вказаної дитини надані в інші періоди: на лікуванні з 30.05. по 02.06.2016 в ДНХО на неврологічному ліжку ОДКБ м.Дніпропетровськ, за результатами обстеження в Дитячій поліклініці Центральної міської лікарні м.Нова Каховка від 01.02.2016р та від 05.01.2016р (а.с.15, 17, 18).

Вказані висновки містять рекомендації про ЛФК - постійно та необхідність повторного курсу лікування через 3 місяці.

Відповідно до довідки № 10/1-10, виданої 29 квітня 2016 року ТзОВ "Інститут проблем медичної реабілітації" - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на реабілітації (лікуванні) в даній установі два курси, а саме в період 05.11.2012р по 16.11.2012р та в період з 09.12.2013р по 20.12.2013р. Оплата за курс лікування здійснено готівкою відповідно 5420,00грн та 5963,00грн, а всього загальна вартість 2 курсів реабілітації становить 11383,00грн (а.с.20).

Інша довідка вказаного закладу, надана на запит адвоката відповідача і долучена при апеляційному розгляді справи, підтверджує зазначене вище щодо 2-х курсів лікування і їх вартості. Доповнено про те, що відповідно до Розділу ІІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів (затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000р №614) фіскальний касовий чек не передбачає в реквізитах найменування платника при проведенні розрахунків за надані послуги (а.с.160).

Відповідно до виписок з історії хвороби ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04.11.2012 по 17.11.2012, з 12.05.2013 по 24.05.2013, 09.12.2013 по 20.12.2013, 19.05.2014 по 31.05.2014, 08.09.2014 по 20.09.2014, 15.12.2014 по 27.12.2014, з 20.04.2015 по 02.05.2015, з 07.09.2015 по 19.09.2015, з 17.04.2016 по 30.04.2016 проходила курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавець (а.с.23-31).

Вказані виписки містять рекомендації про ЛФК - постійно та необхідність повторного курсу лікування 3 - 4 рази на рік або через 3 - 4 місяці.

Згідно довідки №475/1-335, виданої 29 квітня 2016 року ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування" - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на реабілітації (лікуванні) в даній установі вісім курсів, а саме:

в період з 13.05.2013р по 24.05.2013р (оплата за курс лікування здійснено 13.05.2013р готівкою в сумі 5963,00грн),

в період з 19.05.2014р по 31.05.2014р (оплата за курс лікування здійснено 05.05.2014р безготівкою в сумі 6860,00грн),

в період з 08.09.2014р по 20.09.2014р (оплата за курс лікування здійснено 29.07.2014р безготівкою в сумі 6860,00грн),

в період з 15.12.2014р по 26.12.2014р (оплата за курс лікування здійснено 20.11.2014р безготівкою в сумі 5613,00грн),

в період з 20.04.2015р по 01.05.2015р (оплата за курс лікування здійснено 17.03.2015р безготівкою в сумі 7890,00грн),

в період з 07.09.2015р по 18.09.2015р (оплата за курс лікування здійснено 03.08.2015р безготівкою в сумі 7101,00грн),

в період з 14.12.2015р по 25.12.2015р (оплата за курс лікування здійснено 15.12.2015р готівкою в сумі 4715,60грн),

в період з 18.04.2016р по 30.04.2016р (оплата за курс лікування здійснено 28.03.2016р безготівкою в сумі 700,00грн та здійснено 21.04.2016р готівкою в сумі 5784,50грн.

Загальна вартість 8 курсів реабілітації становить 51487,10грн (а.с.21).

Відповідно до рахунку-фактури № 10/08 від 25 липня 2016 року виданого ТзОВ "Центральна реабілітації дитини "Вільний рух" ОСОБА_5 за договором про надання послуг (медичних послуг по реабілітації, курс з 19.09.2016р, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ерготеропія) сплатила 10050,00грн (а.с.22).

Інша довідка вказаного закладу, надана на запит адвоката відповідача і долучена при апеляційному розгляді справи, підтверджує зазначене вище щодо 8-ми курсів лікування (вказано ще три курса лікування в періоди, що виходять за межі позовних вимог) і їх вартості. Є уточнення: платником за безготівковими платежами, здійсненими 05.05.2014р (на суму 6860,00грн), 29.07.2014р (на суму 6860,00грн), 17.03.2015р (на суму 7890,00грн), 03.08.2015р (на суму 7101,00грн), зазначено БФ "КІДДО". Також доповнено про те, що відповідно до Розділу ІІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів (затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000р №614) фіскальний касовий чек не передбачає в реквізитах найменування платника при проведенні розрахунків за надані послуги (а.с.152).

До вказаної довідки долучено копії відповідних платіжних доручень, що підтверджують здійснення БФ "КІДДО" вказаних вище 4-х платежів (а.с.153, 156, 158, 159), а також здійснення інших платежів, а саме:

20.11.2014р (на суму 5613,00грн), платник - СКС "Кредитна карта" (а.с.157);

28.03.2016р (на суму 700,00грн), платник - карта для виплат S_181_ _ (а.с.153).

За копією Свідоцтва про смерть дочка сторін ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.161).

Задовольняючи частково позовні вимоги (а сааме в частині збільшення розміру аліментів з 200 до 1500грн щомісячно, стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда в розмірі 1500грн. щомісячно та стягнення фактично понесених з 04.11.2012 року по 30.04.2016 року додаткових витрат на дитину-інваліда в розмірі 31435,05грн), суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на положення ст.ст.182, 185, 192 СК України, виходив з матеріального становища позивача, стану здоров'я дитини, з того, що законом встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, того, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в додаткових витратах, викликаних хворобою дитини, участь не приймає, що відповідач доказів неможливості надання такої допомоги не надав.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду неможливо, оскільки до нього суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи та порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів з 200 до 1500грн щомісячно, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.182 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (а саме в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення і до 07.07.2017 року включно):

--- при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1); мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2).

За ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" у 2016 році, тобто у році, коли було ухвалено оскаржуване рішення, установлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень.

Згідно копії трудової книжки відповідач офіційно не працює, останнє місце роботи - по 19.11.2003 року, звільнений з роботи з 20.11.2003 року (а.с.172).

Наявна копія позовної заяви від 27.04.2018р матері відповідача до нього про стягнення аліментів на утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с.170-171).

Проте, відсутні дані про наявність чи відсутність судового рішення за цим позовом.

Суд, дослідивши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам по справі, на підставі ч.1 ст.192 СК України прийшов до вірного висновку про необхідність збільшення розміру вказаних аліментів.

При цьому колегія суддів враховує наявність доказів про несення суттєвих витрат на утримання дочки з лікування, неможливість для позивача через догляд та лікування дитини повноцінно працювати, суттєве зростанням цін у порівнянні з 2008 роком на продукти харчування та ліки (на 241,2% з 01.01.2009р по час подання цього позову та 244,8% на час ухвалення оскаржуваного рішення), а також враховує обов'язок батьків за ст.180 СК України утримувати дитину, а тому вважає, що матеріальний стан позивачки погіршився з часу стягнення аліментів за рішенням від 16.05.2008 року, у зв'язку з чим позивач має право на збільшення розміру аліментів.

Однак, визначивши необхідність збільшення аліментів з 200грн. до 1500грн., суд не в повній мірі врахував матеріальний стан відповідача, відсутність офіційного заробітку. На думку колегії суддів розмір вказаних аліментів не повинен суперечити визначеному законодавством (за ч.2 ст.182 СК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, - не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), повинен враховувати положення ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік", а тому повинен складати 1000грн. щомісяця.

На думку колегії суддів стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ст.141 СК України) та фактичного приділення позивачкою більше сил, часу та заходів на виховання, лікування та розвиток дитини через проживання останньої з нею до часу своєї смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3).

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда в розмірі 1500грн. щомісячно, а також вимоги про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину-інваліда в розмірі 31435,05грн, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ст.185 СК України:

--- той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ч.1);

--- розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2).

Отже, для стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, закон не встановлює, на відміну, наприклад, від утримання дружини під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, необхідність наявності можливості одного з батьків брати участь у додаткових витратах, а також допускає фінансування додаткових витрат наперед або покривання їх після їх фактичного понесення.

У цій справі позивачем доведено належними доказами, це встановлено судом і стронами не оспорюється, що дочка сторін регулярно, кілька разів на рік, перебувала на лікуванні, потребує регулярного лікування через характер своєї хвороби. А тому є правильний висновок суду про встановлення фінансування додаткових витрат щомісячно.

При цьому нагальна необхідність вказаних вище курсів лікування сторонами не заперечується, також це підтверджується зазначеними вище медичними документами.

Судом встановлено на підставі відповідних довідок і сторонами не оспорюється, що з листопада 2012 року по 30 квітня 2016 року дочка сторін пройшла багато курсів лікування та реабіліиації: в ТзОВ "Інститут проблем медичної реабілітації" - 2 курси; в ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування" - 8 курсів; в ТзОВ "Центральна реабілітації дитини "Вільний рух" - 1 курс.

Щодо окремої вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда в розмірі 1500грн. щомісячно колегія суддів враховує наступне.

Всього на вказані курси лікування й реабілітації було витрачено коштів на загальну суму 72920,10грн (11383,00грн + 51487,10грн + 10050,00грн).

В даному випадку поки що немає різниці в тому, хто сплачував за лікування та реабілітацію, оскільки неможливо наперед гарантувати сплату за лікування сторонніми особами.

Отже, за 41 місяць (з листопада 2012р по 30.04.2016р) потреба в коштах на лікування та реабілітацію дитини складала в розмірі 72920,10грн, тобто 1788,50грн на місяць (72920,10 : 41).

Регулярний характер лікування дочки сторін також підтверджується і наданою відповідачем довідкою ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування", за якою вказано ще три курса лікування в періоди, що виходять за межі позовних вимог, а саме з 19 по 28 вересня 2016р (оплата за курс лікування 700грн + 6437грн), з 25 грудня 2016р по 05 січня 2017р (оплата за курс лікування 18557,00грн) та з 02 по 05 травня 2017р. (оплата за курс лікування 1000грн + 13550,30грн). Тобто, за вказаний період (близько 6 місяців) витрати на лікування склали 40244,30грн.

Отже, суд, дослідивши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам по справі, на підставі ст.185 СК України дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда.

Однак, визначивши розмір стягнення в 1500грн щомісячно, суд не в повній мірі врахував обставини справи, розмір витрачених коштів за певний період. На думку колегії суддів розмір стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда не повинен перевищувати середній розмір витрат за відповідний час (з 04.11.2012р по 30.04.2016р), тобто 1788,50грн на місяць, а тому цей розмір має складати 900грн. щомісяця.

На думку колегії суддів стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ст.141 СК України) та фактичного приділення позивачкою більше сил, часу та заходів на виховання, лікування та розвиток дитини через проживання останньої з нею до часу своєї смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3).

Щодо окремої вимоги про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину-інваліда в розмірі 31435,05грн., апеляційний суд виходить з такого.

Як зазначалось вище, всього на відповідні курси лікування й реабілітації дитини сторін (10 курсів з листопада 2012р по 30.04.2016р) було витрачено коштів на загальну суму 72920,10грн (11383,00грн + 51487,10грн + 10050,00грн). Суд же першої інстанції не брав до уваги вартість в 10050,00грн курсу реабілітації ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в ТзОВ "Центральна реабілітації дитини "Вільний рух", встановив загальну вартість додаткових витрат на лікування та реабілітацію в 62870,10грн. Рішення суду в цій частині позивачем не оскаржено, а тому воно переглядається апеляційним судом лише в частині доводів апеляційної скарги відповідача, який взагалі заперечує витрачання позивачем особисто своїх коштів на лікування спільної дитини.

Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини фактично понесених ОСОБА_5 додаткових витрат на дитину-інваліда.

Однак, визначивши розмір стягнення в 31435,05грн (62870,10грн : 2), суд не в повній мірі врахував обставини справи, розмір витрачених особисто позивачем коштів на лікування.

Так, матеріалами справи встановлено і це не заперечується сторонами, що платником за безготівковими платежами на загальну суму 28711,00грн, здійсненими на адресу ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування" 05.05.2014р (на суму 6860,00грн), 29.07.2014р (на суму 6860,00грн), 17.03.2015р (на суму 7890,00грн), 03.08.2015р (на суму 7101,00грн), зазначено БФ "КІДДО". Решта платежів здійснено або готівкою, або безготівково. При цьому, як вказано у довідці вказаного підприємства, фіскальний касовий чек не передбачає в реквізитах найменування платника при проведенні розрахунків за надані послуги.

Позивач ОСОБА_5 зазначає, що кошти (готівкою і безготівково) сплатила сааме вона, відповідач же не спростував вказане.

На думку колегії суддів загальну вартість фактично понесених додаткових витрат на лікування та реабілітацію в 62870,10грн слід зменшити на вказані вище 28711,00грн, які сплачені не позивачем, а БФ "КІДДО", оскільки позивач не довела, що вказану суму вона сплатила із особистих коштів.

Отже, загальна вартість фактично понесених додаткових витрат на лікування та реабілітацію дочки сторін за вказаний позивачем період з листопада 2012р по 30.04.2016р складає 34159,10грн. (62870,10грн - 28711,00грн).

А тому з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина фактично понесених ОСОБА_5 додаткових витрат на дитину-інваліда, а саме 17079,55грн (34159,10 : 2).

Відтак, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача:

--- аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1500,00грн до 1000,00грн;

--- додаткових витрат на утримання дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, зменшивши розмір стягнутих вказаних додаткових витрат з 1500,00грн до 900,00грн;

--- фактично понесених додаткових витрат на дитину-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесених в період з 04 листопада 2012 року по 30 квітня 2016 року, зменшивши розмір стягнутих фактично понесених додаткових витрат з 31435,05грн до 17079,55грн.

В іншій частині це рішення слід залишити без змін.

В іншій частині доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання на відсутність у відповідача можливості у встановленому оскаржуваним рішенням розмірі сплачувати аліменти через відсутність постійної роботи та наявність матері пенсійного віку, яка також претендує на стягнення з нього аліментів на утримання, а також на добросовісне виконання відповідачем обов'язків по сплаті аліментів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки розмір стягнутих аліментів апеляційним судом зменшено, враховуючи встановлений законом обов'язок батьків утримувати своїх дітей, а також враховуючи, що добросовісне виконання обов'язків по сплаті аліментів саме по собі не може бути підставою для відмови у збільшенні розміру стягнутих аліментів, за наявності підстав. Також слід відхилити й посилання на передавання відповідачем позивачу коштів через близьких, знайомих, свою матір (зокрема, 500 євро та 10400грн), оскільки вказані обставини заперечуються позивачем. Посилання на невитрачання позивачем особистих коштів на лікування спільної дитини також слід частково відхилити, оскільки належними доказами доведено вартість фактично понесених додаткових витрат на лікування та реабілітацію дочки сторін за вказаний позивачем період з листопада 2012р по 30.04.2016р в розмірі 34159,10грн. При цьому апеляційний суд не враховує вартість трьох курсів лікування дитини в періоди, що виходять за межі позовних вимог, а саме з 19 по 28 вересня 2016р, з 25 грудня 2016р по 05 січня 2017р та з 02 по 05 травня 2017р. Вказана сума (34159,10грн) здійснена платежами готівкою або безготівково. Матеріали справи підтверджують посилання позивача на те, що саме вона опікувалася дитиною-інвалідом, що саме вона супроводжувала дочку для здійснення вказаних курсів лікування, оскільки шлюб сторін було розірвано ще в 2008 році. Тобто сама по собі оплата за лікування, якщо не доведено інше, вважається, що здійснена позивачем. Відповідач же не довів того, що зазначені 34159,10грн на лікування їх дочки були витрачені ним особисто чи іншими особами. Посилання на смерть їх спільної дочки, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_3, також не може бути підставою для відмови в позові, оскільки в апеляційному порядку переглядається заочне рішення, ухвалене 22.09.2016р, отже до дня смерті дитини аліментні обов'язки батьків, а також обов'язки в додаткових витратах на дитину діють і не можуть бути припинені. Інші доводи скарги не впливають на правильність прийнятого рішення і не є підставою для його скасування.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2);

--- якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6).

При поданні позову, виходячи з положень п.п.1, 3 і 4 ст.80 ЦПК України в редакції, чинній на день подання позову (03.08.2016р), мав бути сплачений судовий збір в сумі 932,35грн, виходячи з ціни позову 93235,05грн (оспорювана сума в 1300 х 6 міс. + 1500грн х 36 міс. + 31435,05грн). Однак, позивач був звільнений від сплати судового збору.

Тому за подання апеляційної скарги підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1398,52грн (932,35 х 150%), хоча і сплачено 2115,00грн, тобто наявна переплата на 716,48грн (2115,00грн - 1398,52грн).

За результатами перегляду рішення суду в апеляційному порядку зменшено розмір стягнення відповідних сум, відповідно зменшилася ціна позову з 93235,05грн до 54279,55грн (оспорювана сума в 800,00грн х 6 міс. + 900,00грн х 36 міс. + 17079,55грн).

Отже, позовні вимоги задоволено на 58,21% (54279,55грн х 100% : 93235,05грн), відповідно відхилена частина вимог складає 41,79% (100% - 58,21%).

При поданні апеляційної скарги, як зазначено вище, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1398,52грн.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову та положення ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до відхиленої частини вимог в розмірі 584,44грн (1398,52грн х 41,79% : 100%) підлягають компенсації відповідачеві за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.141, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.ст.141, 182, 185, 192 СК України, ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік", суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Грицак Оксани Сергіївни, діючої в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2016 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5:

--- аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1500,00грн до 1000,00грн;

--- додаткових витрат на утримання дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, зменшивши розмір стягнутих вказаних додаткових витрат з 1500,00грн до 900,00грн;

--- фактично понесених в період з 04 листопада 2012 року по 30 квітня 2016 року, додаткових витрат на дитину-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши розмір стягнутих фактично понесених додаткових витрат з 31435,05грн до 17079,55грн.

В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 584,44грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 05 липня 2018 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська