Провадження № 2/760/1994/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю позивача-Барило С.В.

представника відповідача- Барана А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» про стягнення матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И В :

20.11.2017 позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 2000,00 грн. та судовий збір у розмірі 649,60 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.09.2017 між ОСОБА_1 та Державним підприємством «Державний проектний інститут «Діпроверф» було укладено договір зберігання № 025/09.

Згідно п. 1.1. Договору, Зберігач зобов'язується прийняти від Поклажодавця і за плату зберігати майно останнього, а також повернути Поклажодавцеві відповідне майно в схоронності в обумовлений Договором строк.

На виконання умов Договору, 15.09.2017 позивач передав на зберігання відповідачу майно, а саме: двері міжкімнатні 80 см. -1 шт.; двері міжкімнатні 70 см. - 3 шт.; двері металеві 90 см. - 1 шт.; радіатор опалення - 8 шт.; раковина з тумбочкою і змішувачем - 1 шт.; ворота ковані - 1 шт.; ванна акрилова - 1 шт.; колонка газова «Берета» - 1 шт. Загальна оціночна вартість переданого майна становить 9400,00 грн.

Вказує, що вказане вище майно було передано відповідачу, що підтверджується Актом №1 прийому-передачі майна від 15.09.2017,, зауважень щодо кількості та якості переданого майна не було.

Крім того, зазначає, що відповідно до умов договору, сплатив за надані послуги відповідачу 767 грн. за вересень та жовтень 2017 року.

Вказує, що 18.09.2017 позивача було повідомлено про залиття приміщення в якому зберігалося його майно та 22.09.2017 було складено акт пошкодженого майна, а саме: міжкімнатні двері 80 см. - 1 шт. та міжкімнатні двері 70 см. - 3 шт.

Позивач звернувся до відповідача з листом - претензією від 27.10.2017 про відмову від речей, які були пошкоджені у зв'язку з їх неможливим використанням.

Зазначає, що відповідь на вказану претензію не отримав, вартість пошкодженого майна відповідачем не відшкодовано, а тому позивач був змушений звернутися до суду.

Виходячи з цього вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду, а тому просив позов задовольнити.

20.11.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 21.11.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 12.06.2018 року о 12 год. 00 хв.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення останніх.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено положеннями ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

В свою чергу, однією з підстав виникнення зобов'язань із зберігання майна є договір зберігання, який належить до категорії договорів про надання послуг.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 15.09.2017 між позивачем та відповідачем був укладений договір зберігання № 025/09.

Згідно п. 1.1. Договору, Зберігач зобов'язується прийняти від Поклажодавця і за плату зберігати майно останнього, а також повернути Поклажодавцеві відповідне майно в схоронності в обумовлений Договором строк. Пунктами 1.3., 1.6., 1.7. Договору встановлено, що докладний перелік майна, що передається на зберігання, його кількість і оцінка (вартість) визначаються в акті приймання-передавання. Передача майна на зберігання та його повернення відбуваються на підставі відповідних актів приймання-передавання (а.с.5-7)

На виконання умов Договору, 15.09.2017 позивач передав на зберігання відповідачу майно, а саме: двері міжкімнатні 80 см. -1 шт.; двері міжкімнатні 70 см. - 3 шт.; двері металеві 90 см. - 1 шт.; радіатор опалення - 8 шт.; раковина з тумбочкою і змішувачем - 1 шт.; ворота ковані - 1 шт.; ванна акрилова - 1 шт.; колонка газова «Берета» - 1 шт. Загальна оціночна вартість переданого майна становить 9400,00 грн., що підтверджується актом № 1 та додатком до даного акту (а.с.8,9).

Згідно ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігай) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування).

Згідно ст. 942 ЦК України, зберігач зобов'язаний вжити усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2017 було складено акт пошкодження майна у зв'язку з залиттям.(а.с.10)

Відповідно до додатку до акту пошкодженого майна від 22.09.2017, було пошкоджено міжкімнатні двері 80 см. - 1 шт. та міжкімнатні двері 70 см. - 3 шт. Комісія у складі представників власника приміщення ДП «ДПІ «Діпроверф» прийшла до висновку, що пошкоджене майно не може бути використане за призначенням(а.с.11).

Відповідно до п. 6.2 договору, зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з моменту передавання майна на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке передане на зберігання, або його частини, зберігач повинен відшкодувати поклажодавцеві його вартість визначену в акті - приймання - передавання.

Відповідно до ст. 951 ЦК України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2017 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про відмову від пошкоджених речей та відшкодування вартості матеріальних збитків у розмірі 2000,00 грн.(а.с.13-14).

Доказів того, що відповідачем на користь позивача було відшкодовано вартість пошкодженого майна , відповідачем не надано та дані обставини не заперечуються останнім.

З урахуванням вищенаведеного та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 2000,00 грн.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 649,60 грн.

Також, з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 22,40 грн., оскільки

Керуючись ст. ст. 936, 942, 951 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» про стягнення матеріальних збитків,задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» (03110, м.Київ, вул. Преображенська, 25, ) на користь ОСОБА_1 (04210, АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1) матеріальні збитки у розмірі 2000,00 грн., судовий збір у розмірі 649, 60 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» (03110, м.Київ, вул. Преображенська, 25, ) на користь держави судовий збір у розмірі 22,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя