АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2018 року м. Херсон

справа №664/1798/17

провадження №22-ц/791/868/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Пісоцька Т.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Бойко В.П. від 06 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, стягнення орендної плати та пені,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, стягнення орендної плати та пені, в ході розгляду справи зменшив позовні вимоги та уточнив в частині пені, остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 18575,49 грн, розірвати договір оренди землі від 16 грудня 2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, який зареєстрований у Цюрупинському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №05 та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_5, яка є сестрою ОСОБА_3, на праві власності належала земельна ділянка площею 8,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

16 грудня 2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі.

14 січня 2014 року ОСОБА_5 померла.

08 червня 2017 року приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_6 ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зроблені відповідні записи у державних актах про перехід до позивача права власності на земельну ділянку площею 2,0849 га та земельну ділянку площею 6,4327 га. У порушення вимог договору оренди землі, орендар за 2014,2015,2016 роки не сплатив спадкоємцю орендну плату.

Позивач направляла на адресу відповідача лист вимогу про сплату боргу за договором оренди та про укладання додаткової угоди оренди землі. В листі позивач повідомила про те, що вона є спадкоємцем земельної ділянки переданої за договором оренди. Зазначене свідчить про те, що з боку відповідача мала місце систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15500,70 гривень пені за прострочення оплат за орендні платежі. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід ОСОБА_3 1068,16 гривень судового збору. Розірвано договір оренди землі від 16.12.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що зареєстрований 17.12.2004 року Цюрупинським районним відділом Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №05. В задоволенні інших вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та стягнення пені відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до висновку про розірвання договору встановивши порушення нею умов договору, не врахував норми ст.ст.1,2,13, ч.5 ст.31 Закону «Про оренди землі», ст.ст.124,126 ЗК України,ст.ст.1216,1218,1225 ЦК України. Так, 08.06.2017 року позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, проте всупереч вимогам ч.5 ст.31 Закону «Про оренди землі» не повідомила про це відповідача в установленому законом порядку, винні дії орендаря щодо несплати орендної плати у даному випадку відсутні. Суд не врахував положення ЦК України, а саме що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстав передбаченої пунктом «д» ст.141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст.651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Відповідачем 27.12.2017 року сплачено позивачу орендну плату у розмірі 3600,00 грн за 2014 -2017 рр. Ураховуючи той факт, що право власності позивач набула 08.06.2017 року, аналізуючи приписи п.п.5,9-11 договору оренди землі від 16.12.2004 року, та норми матеріального права суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди та стягнення пені.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 її доводи не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом восьмим Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, в межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І ХС №042463 ОСОБА_5 належала земельна ділянка загальною площею 8,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ріллі 6,43 га та кормових угод - 2,08, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради /а.с.11/.

16 грудня 2016 року між ОСОБА_5 (далі - орендодавець) та ОСОБА_2 (далі -орендар) було укладено договір оренди землі, за яким орендодавець надала, а орендар прийняла у строкове платне користування вказану земельну ділянку.

Договір оренди зареєстрований у Цюрупинському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 грудня 2004 року за № 05.

Згідно з пунктами 9 та 10 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1 % вартості земельної ділянки, що у грошовій формі становить 808,17 грн та обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 11 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 30 грудня поточного року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

12 січня 2014 року ОСОБА_5 померла /а.с.12/.

Після смерті ОСОБА_7 право власності на вищевказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими 08 червня 2017 року приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_6 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.13-18/

За загальними приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення ( ч.1.ст. 1225 ЦК України)

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування) не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Спірним договором не передбачено умови про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для зміни умов або припинення договору; відповідно п. 40 договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни або розірвання договору.

Згідно ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки.

Частиною 3 ст. 148-1 ЗК України передбачено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

В обґрунтування вимог про розірвання договору оренди землі від 16 грудня 2004 року позивач, як новий власник переданої в оренду земельної ділянки, посилалася на те, що орендар починаючи з 2014-2016 року систематично не сплачувала орендну плату.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що новий власник ОСОБА_3 встановлений частиною 3 статті 148-1 ЗК України обовязок щодо надання користувачу землі (у даному випадку орендарю) певної інформації не виконала. Відсутність зазначеної інформації унеможливила ОСОБА_2 проведення фактичних виплат нарахованої за договором орендної плати та призвела до штучного створення такої заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що лише 05 липня 2017 року ОСОБА_3 направляла на адресу ОСОБА_2В лист вимогу про сплату боргу за договором оренди та про укладання додаткової угоди по договору оренди землі від 16 грудня 2004 року /а.с.20-21/, але зазначений лист ОСОБА_8 не отримала, що визнається позивачем та її адвокатом.

Лише факт існування заборгованості, без належного зясування природи її виникнення, суд першої інстанції розцінив як систематичне порушення відповідачем умов договору оренди. У подальшому це призвело до неправильного висновку про доведеність позовних вимог.

Суд вважає, що право позивача на отримання від ОСОБА_2 орендної плати не було порушено, судовому захисту не підлягає, оскільки реалізація такого права вимагає від самої ОСОБА_3 виконання покладеного на неї законом обовязку.

За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини ( п.41,42 договору оренди).

Таким чином, враховуючи, що умовами спірного договору оренду передбачено обовязок орендаря сплачувати орендну плату ОСОБА_5, а спадкоємець в 2014,2015,2016 роках не виконала свого обовязку щодо інформування орендаря про перехід до неї права власності на орендовану земельну ділянку, не має підстав вважати, що право позивача на своєчасне отримання орендної плати було порушене з вини орендаря ОСОБА_2.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевикладені обставини, внаслідок чого безпідставно задовольнив вимоги позивача в частині стягнення пені за невнесення орендної плати у строки визначені договором оренди.

Сторонами не заперечується, що після належного повідомлення орендаря про зміну власника земельної ділянки, орендна плата за 2014 - 2017 роки була сплачена ОСОБА_3 та нею отримана як спадкоємцем.

Таким чином, через неповне зясування обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та стягнення пені без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та стягнення пені - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 06 липня 2018 року

Суддя І.В. Склярська