Справа № 452/1723/17 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/7165/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства ОСОБА_2 на заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати,-

в с т а н о в и л а:

05.07.2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 37 858 грн. 42 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він з 03 серпня 1998 року працював оператором полів фільтрації Самбірської каналізаційної дільниці по 2-му розряду, а з 11.03.2005 року був переведений на посаду машиніста КНС 2-го розряду із шкідливими умовами праці. Згідно наказу № 25 від 13.02.2017 року його було звільнено із вказаної посади за угодою сторін. В період з липня 2010 по липень 2014 року, в порушення ст. 43 Конституції, ст. ст. 2, 96, 97 КЗпП України, ст. 6 Закону України «Про оплату праці», Відповідач, проводив нарахування заробітної плати із розрахунку нижче встановленої мінімальної тарифної ставки робітника другого розряду, зокрема при встановленні місячного посадового окладу позивачу проводився розрахунок нижче законодавчо встановленої відповідними Законами України «Про державний бюджет» мінімальної заробітної плати. Крім того, йому Самбірським ВУВКГ проводилося нарахування заробітної плати без застосування коефіцієнтів, передбачених територіальною угодою між Львівською ОДА і обєднанням роботодавців та профспілковими обєднаннями Львівської області на 2012-2014 рр.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Стягнуто із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну плату у розмірі 37 858 грн. 47 коп. Вирішено питання судового збору.

Заочне рішення суду оскаржила представник Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства ОСОБА_2.

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що відповідно до розрахунку Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства розмір компенсації втрати частини доходів у зв»язку із порушенням строків їх виплати належної ОСОБА_4 не відповідає сумі, розрахованій позивачем та яку стягнуто з відповідача в користь позивача. Вважає, що наданий позивачем розрахунок не є належним та допустимим доказом у справі, а тому не міг бути врахований судом першої інстанції при вирішенні спору по суті.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти скарги заперечив.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці», тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оплату праці», розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості. Мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 10 зазначеного Закону передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною ОСОБА_6 України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у Законі про Державний бюджет України з урахуванням пропозицій, вироблених шляхом переговорів, представників професійних спілок, роботодавців, які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, та переглядається залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір мінімальної заробітної плати не може бути зменшено в разі зменшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зміни розміру мінімальної заробітної плати іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно ст. 96 КЗпП України, основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Судом встановлено, що позивач на підставі наказу № 31 від 03.08.1998 року прийнятий на роботу в Самбірський ВУВКГ на посаду оператора полів фільтрації Самбірської каналізаційної дільниці по 2-му розряду з 03.08.1998 року.

З 11.03.2005 року ОСОБА_4 переведено на посаду машиніста КНС 2-го розряду із шкідливими умовами праці, що підтверджується записом № 17 від 11.03.2005 року в трудовій книжці позивача.

Згідно наказу № 25 від 13.02.2017 року ОСОБА_4 звільнено із посади машиніста каналізаційної насосної станції з 13 лютого 2017 року за угодою сторін

15 квітня 2010 року на зборах трудового колективу Самбірського ВУВКГ був укладений за участю керівника ВУВКГ та погоджений головою профкому зазначеного підприємства колективний договір на 2010-2012 рр.

П.1 розділу «Оплата праці» колективного договору Самбірського ВУВКГ на 2010-2012 рр. встановлено здійснювати оплату праці робітників на основі тарифної системи: погодинних тарифних ставок згідно з Додатком 1 Тарифної частини Регіональної угоди. Місячних посадових окладів для керівників, професіоналів, фахівців, техніків усіх спеціальностей згідно Додатку 6 Тарифної частини Регіональної угоди.

30 жовтня 2012 року між Львівською обласною державною адміністрацією, обєднаннями роботодавців та профспілковими обєднаннями Львівської області укладено територіальну угоду на 2012-2014 рр.

Даними угодами визначені умови оплати праці працівників Самбірського ВУВКГ і працівників підприємств житлово-комунального господарства області та встановлені відповідні коефіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки. Зміни до колективного договору Самбірського ВУВКГ в 2010-2012 роках не вносились.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач з липня 2010 року при визначенні місячного посадового окладу робітника другого розряду проводив оплату заробітної плати позивачу з розрахунку нижче законодавчо-встановленої мінімальної заробітної плати, що вбачається із нарахованих сум, довідки про заробітну плату та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України «Про державний бюджет» на 2010-2014 рр.

Крім того, судом встановлено, що позивачу не проводилось донарахування до мінімальної тарифної ставки робітника другого розряду коефіцієнтної ставки, визначеної територіальною угодою на 2012-2014 рр. Зазначене підтверджуються копіями колективного договору Самбірського ВУВКГ на 2012-2014 рр., територіальної угоди на 2012-2014 рр., довідками відповідача про заробітну плату позивача на займаній посаді.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що за період з липня 2010 року по липень 2014 року відповідач при визначенні місячного посадового окладу робітника другого розряду проводив оплату заробітної плати позивачу з розрахунку нижче законодавчо-встановленої мінімальної заробітної плати, що вбачається із нарахованих сум (згідно з довідкою про заробітну плату) та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України «Про державний бюджет» на 2010-2014 роки. Крім того, позивачу до мінімальної тарифної ставки робітника розряду не проводилось донарахування коефіцієнтної ставки, визначеної Територіальною угодою на 2012-2014 рр.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що районний суд підставно стягнув з відповідача на користь позивача ненараховану та невиплачену заробітну плату, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з липня 2010 року по липень 2014 року становить 37 858 грн. 47 коп. (посадовий оклад = мін. з/плата * 1,2 * Z (1,3 коефіцієнт співвідношення по підгалузях та за видами робіт) * X (3,42 коефіцієнт співвідношення по професії).

Разом з тим, заперечуючи розрахунок позивача на а.с. 12-13, відповідач не надав іншого розрахунку.

Крім того, як вбачається з доводів апеляційної скарги Самбірського ВУВКГ, підприємство помилково вважає розрахунок позивача компенсацією втрати частини доходів у зв»язку із порушенням строків їх виплати.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28.09.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_6