Справа № 128/472/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

03.07.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кузьменко А.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2018 року до Вінницького районного суду позивач звернулася із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов позивачем обґрунтований, тим, що 14 травня 2002 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Вказує, що в період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що їх спільне сімейне життя не склалося у зв*язку з несумісністю характерів. На протязі їх сімейного життя виникали сварки, непорозуміння. Вони не могли дійти згоди щодо ведення спільного господарства, розпорядження майном та коштам, тому 20.07.2010 шлюб між сторонами було розірвано.

Вказує, що угоди про добровільне утримання дитини між ними не було досягнуто на протязі семи років вона не зверталася до суду про стягнення аліментів, будь якої допомоги на утримання дитини відповідач не надавав.

Зазначає, що враховуючи, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи, його дохід їй не відомий, вважає, що розмір аліментів на утримання дитини повинен бути визначений судом в розмірі 2000 гривень.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 2000 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, попередньо через канцелярію суду подала заяву про розгляд позову у її відсутності; позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 двічі в судове засідання не з'явилася, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст.187 ЦПК, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача .

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, 14.05.2002 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням суду від 07.09.2010 року було розірвано (а.с.5).

Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4), де батьком зазначений ОСОБА_3

Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Хижинецькою сільською радою Сокиринецької об*єднаної територіальної громади Вінницького району від 20.02.2018 року за №214 (а.с.7).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що зі слів позивача відповідач є працездатного віку, не є особою, що має інвалідність, працює неофіційно, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але жодних письмових доказів про розмір неофіційного заробітку відповідача позивачем суду не надано.

Тому, суд дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень, щомісячно, починаючи з 25.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог- слід відмовити за необґрунтованістю.

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 15.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись стст. 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК, Суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (дна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 23.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог- відмовити за необгрунтованістю.

Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць -допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: