Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 698/95/16-ц

провадження № 61-18959св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року в складі судді - Баранова О. І. та рішення апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року в складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодженнялегкої і середньої категорії тяжкості. Причиною події стало порушення Правил дорожнього руху неповнолітнім ОСОБА_5, який керував належним його батькові автомобілем «Volkswagen Transporter», перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням автомобілем, не забезпечив безпеку руху і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4

Позивач понесла матеріальні витрати на придбання ліків, оплату медичних конструкцій та процедур, неправомірними діями відповідача їй також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у перенесенні психічного та психологічного стресу, моральних страждань та погіршенні стану здоров'я. Зазначила, що батьками відповідача, в рахунок відшкодування заподіяної шкоди їй було добровільно передано кошти в сумі 13 000 грн.

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 7 923 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 50 000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5 974 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 25 000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 30 974 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України підлягають частковому задоволенню заявлені ОСОБА_4 вимоги про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, яка полягає у витратах пов'язаних із необхідністю проведення лікування під час проходження стаціонарного лікування, а також документально підтверджені належним чином. Крім того, з урахуванням ступеню стійкості і глибини фізичних, та душевних страждань отриманих ОСОБА_4, місцевий суд визначив обґрунтований розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 5 974 грн, скасовано рішення в цій частині. Відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції про зарахування коштів у розмірі 13000 грн, відшкодованих добровільно батьками відповідача, до витрат на відшкодування відповідачем завданої моральної шкоди є помилковим. Оскільки у розписках вказано, що ці кошти сплачено на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_4, що є відшкодуванням майнової, а не моральної шкоди. У зв'язку з чим, обґрунтовано скасував рішення суду в цій частині.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваних рішень при визначені суми моральної шкоди, суди не звернули увагу, що відповідач тільки закінчив навчальний заклад, не працює, не володіє жодним майном, що унеможливлює сплату ним такої суми грошових коштів.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 08 березня 2014 року на вул. Карла Маркса в селищі Катеринопіль Черкаської області неповнолітній ОСОБА_5, керував належним його батькові автомобілем «Volkswagen Transporter» та допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням автомобілем, не забезпечив безпеку руху і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4

Ухвалою Катеринопільського районного суду від 18 листопада 2015 року передано неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_6 строком на 1 рік та встановлено обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього у виді заборони відвідувати розважальні заклади, кафе, бари після 20 год. та справно відвідувати заняття за місцем навчання строком на 1 рік.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 заподіяно легкі і середньої тяжкості тілесні ушкодження,згідно з висновком експерта від 09 квітня 2014 року Катеринопільської центральної районної лікарні.

Установлено, що відповідно до розписок від 10 березня 2014 року та 13 березня 2014 року мати відповідача ОСОБА_5 передала на лікування ОСОБА_4 кошти у загальній сумі 13000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

За таких обставин, апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду врахував, що 13000 грн сплачених добровільно батьками відповідача, відносяться до витрат на лікування ОСОБА_4, що є відшкодуванням майнової шкоди. При цьому, зазначив, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, місцевий дійшов до правильного висновку про те, що неправомірними діями відповідача було завдано позивачу моральну шкоду, яка, виходячи з характеру правопорушення, глибини душевних страждань останньої, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та виходячи з вимог розумності і справедливості повинна становити 25 000 грн.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду в цій частині не спростовують, на законність його судового рішення не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої, у нескасованій частині, та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк