н/п 2/490/1814/2018 Справа № 490/7960/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

із секретарем Кваша С.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Порше Мобіліті" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ТОВ Порше Мобіліті звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення плати за користування кредитом за період з 13.10.2015 року по 31 липня 2017 року у розмріі 83985,44 грн, збитків у розмірі 33 445,06 грн та 3% річних у розмрі 25 101,50 грн, а в зазгальному розмірі 142 532 грн. , а також судові витрати .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову. Зазначив, що збитки нараховані згідно умов п. Кредитного договора, де чітко передбачена обов'язкова сплата страхових платежів за Договором страхування предмета застави щомісячно , отже вони були сплачені позивачем до часу реалізації предмета застави.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач вже двічі звертався про стягнення заборгованості за цим самим кредитом, як до суду з позовом про стягнення заборгованості та збитків, так і вчинивши виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави, отже отримавши фактично подвійне стягнення. Крім того, вважає, що позивач безпідставно заявляє вимогу про стягнення збитків, оскільки ні договором, ні законом не передбачено сплата страхових платежів за договром страхування, стороною якого позивач не є. До того ж , оскільки рішенням суду стягнуто усю суму заборгованості в повному обсязі достроково , оже фактично договір кредиту є припиненим, що виключає можливість подальшого нарахування платежів та відсотків.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм відносини.

29.07.2013 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 50009773, за умовами якого Товариство зобов'язалось надати позичальнику грошові кошти у розмірі 221218,20 грн., що еквівалентно 27160 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою відповідно до статі 2.3 Загальних умов кредитування на придбання автомобіля марки VW модель Passat В7, 2013 року випуску. ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання прийняти, нележним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Згідно п.п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладенню кредитного договору, у графіку погашення кредиту. В подальшому позичальник сплачує платежі у поверенення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту.

Згідно п. 1.6 Умов кредитування, виконання зобов'язання ОСОБА_3 за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу від 31.07.2013 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором, ОСОБА_3 було передано у заставу транспортний засіб - автомобіль марки VW модель Passat В7, 2013 року випуску.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи із загальних умов укладеного між сторонами кредитного договору №50009773 від 29.07.2013 року, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту.

Так, ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно п.17 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, до дня повернення позики.

В судовому засіданні встановлено неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 17 червня 2016 року позов ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" борг за кредитним договором у розмірі 589126,83 грн., який складається із : заборгованості за кредитним договором 480392,22 грн., штрафу у розмірі 82905,49 грн., пені у розмірі 2848,68 грн., 3% річних у розмірі 5090,62 грн та інфляційних витрат у розмірі 17889,82 грн.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь ТОВ Порше Мобіліті збитки у розмірі 4400,67 грн. та судовий збір у розмірі 8902,91 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ТОВ "Порше Мобіліті" про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Як вбачається з вказаного рішення суду, заборгованість визначена станом на 12.10.2015 р. поверненню підлягає сума кредиту і процентів у розмірі 480392,22 грн., з яких 47325,04 грн. - несплачені щомісячні платежі станом на 12.10.2015 року; 19132,85 доларів США, що еквівалентно 419009,42 грн. (1 долар США=21,90 грн.) - сума кредиту та 14057,77 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 13.06.2015 року по 12.10.2015 року (419009,42 грн. х 9,90% х 122 дні/360 днів = 14057,77).

26 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було винесено Виконавчий напис від 26 липня 2015 року і за № 1054 , відповідно якого звернено стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2,0, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013, колір: сірий, тип: легковий седан-В, державний номерний знак: ВЕ7893ВН у рахунок задоволення вимог позивача за невиплачену в період з 23 січня 2015 року по 05 травня 2015 року заборгованість у розмірі 519 156,74 грн., з яких прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу у розмірі 47 325,04 грн.; штрафні санкції у розмірі 5 479,12 грн.; штраф за порушення терміну повернення кредиту 44 243,64 грн.; сума кредиту 422 108,94 грн.

24 червня 2016 року Постановою державного ивконавця відкрито виконавче провадження на підставі Виконавчого напису про звернення стягнення на зазначений транспортний засіб за Договором застави транспортного засобу від 31 липня 2013 року, заставодержателем якого є позивач.

24 квітня 2017 року відбулися електронні торги з метою реалізації предмету застави, за результатами ячких 16 травня 2017 року Заводським відділом Державної Виконавчої Служби м. Миколаєва Головного управління юстиції Миколаївської області перерахувало на користь ТОВ "Порше Мобіліт" 359 845,05 грн. в рахунок виконання виконавчого напису нотаріуса та погашення кредитної заборгованості відповідача за Кредитним договором.

Як свідчать матеріали справи, внаслідок реалізації предмета застави задоволено вимоги позивача у розмірі 359 845,05 грн., які переозподілені наступним чином: повне погашення заборгованості за простроченими платежами 47 325,04 грн.; повне погашення штрафних санкцій 5 479,12 грн.; повне погашення штрафу за порушення терміну повернення кредиту 44 243,64 грн.; часткове погашення нееповернутої суми кредиту 262 797,25 грн.

Таким чином, станом на 16 травня 2017 року залишок заборгованості суми кредиту після розподілу грошових коштів отриманих позиваем, становить 170 270,04 грн. , виходячи з розрахунку ( 419 009,42 грн тіла + 14077, 77 грн відсотків ) - 262 797,15 грн. , оскільки саме така сума визначена рішенням суду , як заборгованість за кредитом. Натомість позивач вираховує заборгованість, визначену у виконавчому написі нотаріуса, який вчинено до набрання рішенням суду про стягнення заборгованості законної сили.

За положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, приписами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За розрахунком наданим представником ТОВ «Порше Мобіліті», що його було перевірено в судовому засіданні, 3% річних за період з 13 жовтня 2015 р. по 15 травня 2017 р. становлять 23 618,09 грн ( виходячи з суми 494 584,17 грн) та за період з 16 травня 2017 року по 31 липня 2017 року становлять 1 063,60 грн ( виходячи з залишку суми неповернутої суми заборгованості 170 270,04 грн.).

За такого, позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню частково в сумі 24 681,6 грн.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, в якості збитків представник ТОВ «Порше Мобіліті» зазначає витрати на страхування предмету застави у розмірі 33445,06 грн, з урахуванням ПДВ, оскільки ТОВ Порше Мобіліті є платником податку на додану варстість та збитки (27870,88 грн без врахування ПДВ).

Умовами п.5.5 Загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною кредитного Договору, передбачено забезпечити страхування, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією. З п. 5.6 вказаних умов вбачається, якщо позичальник в порушення ст. 5.5 цього кредитного договору не укладе договір страхування або якщо укладений договір страхування не буде чинним з будь-яких причин, компанія на власний вибір укладе такий договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування, на користь страхової компанії відповідно до умов, передбачених цими Загальними умовами кредитування. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені останньою у зв'язку із виконанням даного доручення/укладення договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, в порядку передреченому п. 1.7.1-1.7.6 цього договору.

Починаючи з серпня 2015 року ОСОБА_3 було порушено зобов'язання, визначене у п. 5.5 Договору щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування. На виконання п. 5.6 Договору ТОВ «Порше Мобіліті» було сплачено страхові платежі, які не компенсовані ОСОБА_3, з жовтня 2015 року по квітень 2017 року у загальному сукупному розмірі 33445,06 грн, що належним чином підтверджується наданими до суду платіжними дорученнями, , які є збитками та які підлягає стягненню на користь ТОВ «Порше Мобіліті» з ОСОБА_3

При цьому, суд вважає необґрунтованою та безпідставною вимогу щодо стягнення вказаних збитків у урахуванням ПДВ у розмірі 5 574,18 грн, оскільки відсутні дані щодо того, чи є платниками ПДВ сторони за договром страхування, за яким фактично сплачені ці страхові платежі.

За такого, позовні вимоги про стягнення збитків підлягають частковому задоволенню в розмірі 27 870,88 грн.

Що стосується вимог про стягнення плати за користування кредитом за період з 13 жовтня 2015 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу.

Отже, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах строку позовної давності. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15, від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 25 травня 2016 року у справі 6-157цс16.

Згідно частини 1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених правових норм та змісту кредитного договору колегія суддів вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог банку, яке не виконано відповідачем, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15.

Отже суд не може погодитися з твердженням представника відповідача про відсутність підстав для нарахування плати за користування кредитом після набрання рішенням суду законної сили та про притягнення таким чином боржника до подвійної відповдальності.

Разом з тим, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що розрахунок відсотків у розмірі 9,9% виходячи з заборгованості у еквіваленті до долара США становм на час нарахування є необгрунтованим.

Так, оскільки кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Задовольняючи позовні вимоги в зазначеній частині, суд доходить до висновку про стягнення процентів у розмір на рівні облікової стауки НБУ , сокільки стягнення процентів в розмірі, визначеному договром, поза межами договору (оскільки кредитором було змінено строк виконання основного зобов'язання, шляхом пред'явлення позову про дострокове стягнення кредитної заборгованості) законом не передбачено.

Виходячи з вищезазначених положень закону, слід визначити розмір заборгованості з урахуванням процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами за період 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року , атакож виходячи з суми несплаченого тіла кредита, оскільки нарахування процентів на несплачену сму процентів та штрафних санкцій також не передбачено ні умовами договру, ні положеннями діючого законодавства.

Отже, розмір плати за користування кредитом у зазначений період становить 18470,06 грн. ( враховуючи розмір ( змінений за відповідними періодами) облікову ставку НБУ за кожень день прострочення у загальній кількості 581 день) .

Що стосується стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» понесених судових витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. з урахуванням ПДВ, суд приходить до наступного:

На підтвердження заявлених вимог, ТОВ «Порше Мобіліті» надано суду договір про надання юридичних послуг з ТОВ «ЮФ Вернер і Партнери» №24/2010 від 15 жовтня 2010 року, Додаткові угоди №8 від 09 січня 2013 року, № 224 від 10 серпня 2015 року, рахунок - фактуру №801 від 21 червня 2017 року, ОСОБА_4 №542 від 21.06.2017 року до Договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, платіжне доручення № 1737 від 06.07.2017 року на суму 6000 грн.

Згідно із ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог .

Статтею 137 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу .

У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. №10 роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,42,56 ЦПК).

Відповідно до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, в межах розгляду даної цивільної справи інтереси ТОВ «Порше Мобіліті» представляють представники за довіреністю, які є праціниками юридичної фірми, отже є фахівцями у галузі права , а також суду надано підтвердження сплати із зазначенням підстав нарахування плати за правничу допомогу , що є піставою для часткового задоволення цих вимог. Визначаючи розмір стягнення суд виходить з положень ст. 137 ЦПК України щодо недотримання позивачем вимог ч. 4 цієї статті щодо подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, і вважає за можливе зменшити розмір стягнутих витрат до 2500 грн.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК україни, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1064,71 грн. (.2137,99 грн. сплаченого при подачі х 49,83 %)

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт ЕО № 354300, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 31 липня 1997 року, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", код ЄДРПОУ 36422974, місцезнаходження м. Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1-В, оф. В, плату за користування кредитом за період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року у розмірі 18470,06 грн., 3% річних у розмірі 24 681,6 грн. та збитки у розмірі 27870,88 грн., що разом складає 71 022,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" судовий збір у розмірі 1064,71 грн. та 2500 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя О.А. Гуденко

Повний текст рішення суду складено 02 липня 2018 року.