АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи :665/1362/15-ц
Номер провадження: №22-ц/791/1030/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Цвєткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року у складі судді Кузьменка А.Д. у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області звернувся до суду з поданням про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області перебуває виконавчий лист №665/1938/14-ц, виданий 08.12.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС « Добробуд» грошових коштів.

13 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку 14 травня 2015 року було направлено боржнику, але з часу відкриття провадження ОСОБА_2 борг не сплатив, до відділу ДВС Чаплинського РУЮ без поважних причин не зявлявся.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості за виконавчим документом, державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року подання задоволено.

Вирішено тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2, 24.05.1985р.н., у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання своїх боргових зобовязань на користь кредитної спілки «Добробут».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з наявності виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та передбачених чинним законодавством підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (у редакції, що діяла на час звернення з поданням) державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено зокрема у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №665/1938/14-ц, виданого 07 квітня 2015 року Чаплинським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Добробут» боргу в сумі 12294,47 грн. (а.с.3).

Постановою державного виконавця Чаплинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 13 травня 2015 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с. 2).

12.08.2015 року головний державний виконавець ВДВС Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, зазначивши, що рішення суду не виконане, боржник не зявляється до державного виконавця та за ним не зареєстроване жодне з рухомого чи нерухомого майна, а також відсутні будь-які кошти та заощадження.

З аналізу норм права, що регулюють вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вбачається, що необхідною умовою є саме ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, під яким варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (хвороба, відсутність заробітку та інших доходів, тощо).

Тобто, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК, в редакції, що діяла на час розгляду справи, які кореспондуються з нормами ч.3 ст. 12 ЦПК України у чинній редакції, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі країни, не надав жодних доказів щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять відомостей про отримання заявником копії постанови державного виконавця від 13 травня 2015 року про відкриття виконавчого провадження та належних доказів відправки такої постанови (реєстру відправлень, тощо), доказів виходу за місцем проживання боржника, зважаючи на те, що судовий розгляд з вирішення спору щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Добробут» заборгованості за договором кредиту відбувався в заочному порядку, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду, при тому, що сам по собі факт відкриття виконавчого провадження та невиконання рішення у строк зазначений у постанові для добровільного виконання не є таким доказом, з огляду на те, що відсутність майна або коштів, на які може бути звернуто стягнення, на які посилається заявник в обґрунтування необхідності у обмеженні боржника у праві виїзду за межі України, не свідчать про умисне ухилення від виконання зобовязань, колегія суддів вважає висновок суду про доведеність факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань та наявність підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України передчасним та необґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_1