Справа № 153/1502/17
Провадження № 22-ц/772/1747/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач: Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 рокуСправа № 153/1502/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Міхасішина І.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_2,

відповідач : Тростянецька сільська рада Ямпільського району Вінницької області,

відповідач : ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2018 року, ухвалене у складі судді Любинецька-Онілова А. Г., дата складання повного тексту рішення відсутня, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області померла її баба ОСОБА_5. За життя - 14.05.1991, ОСОБА_5 склала на її ім'я заповіт, в якому все своє майно заповіла їй. Заповіт не змінено та не відмінено.

Зазначає, що до дня смерті баби ОСОБА_5 вона проживала з нею в її будинку, здійснювала за нею постійний догляд, а після її смерті несла усі витрати на її поховання та продовжувала проживати у вказаному будинку, який розташований по АДРЕСА_1

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року встановлено факт прийняття нею спадщини у порядку спадкування за заповітом, після смерті баби ОСОБА_5. 22.07.2008 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області задоволено позов ОСОБА_3 до Тростянецької сільської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, а саме: встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнано за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01.09.2017 вказане рішення Ямпільського районного суду від 22.07.2008 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

13.06.2008 на ім'я відповідача ОСОБА_3 державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке до дня смерті належало спадкодавцю ОСОБА_5, а саме: на майновий пай члена КСП «Рідний край» с. Тростянець Ямпільського району Вінницької області, що перебуває у колективній власності ПОП «Рідний край», право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності правонаступника КСП «Перемога» с. Вітрівка Ямпільського району Вінницької області в розмірі 2.22 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі та грошових вкладів з належними відсотками та всіма видами нарахувань, що зберігаються у Вітрівській філії Ощадбанку №2915/037 на рахунку № НОМЕР_1 та в Ямпільському відділенні 2915 на рахунку №НОМЕР_2.

Позивач вказала, що відповідач ОСОБА_3 при оформленні спадщини ввела в оману нотаріуса і скрила той факт, що в Тростянецькій сільській раді Ямпільського району Вінницької області є заповіт від 14.05.1991, яким ОСОБА_5 все своє майно заповіла їй - позивачу.

Виходячи з наведеного, положень статей 525, 534,548 ЦК УРСР, статті 1301 ЦК України, ОСОБА_2 просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13.06.2008 року Ямпільською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3, зареєстроване за № 2888, скасувавши рішення про його державну реєстрацію.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час видачі свідоцтва про право на спадщину відповідач не мала права на спадкування, оскільки був чинним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2, яка, як слідує з рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року, прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

Суд також виходив з того, що позивач знала про прийняття відповідачем спадщини після смерті ОСОБА_5 ще у 2008 році, і ця обставина доведена показаннями свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання. Фактичні дані, отримані із показань свідків, не спростовані жодним доказом. Позивач не довела суду та не надала доказів про поважність причин пропуску строку позовної давності, перебіг якої для позивача розпочався після видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомлення їй про цю обставину відповідачем. Отже, суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності, оскільки з 2008 року по день звернення позивача до суду минуло більше восьми років.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна давність не може бути застосована до спадкоємця, який прийняв спадщину, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зазначає, що ОСОБА_2 не була і не могла бути спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, так як не скористалася заповітом у визначений законом строк. Позивач ніколи в житловому будинку матері не проживала, так як була зареєстрована і проживала в с. Вітрівка Ямпільського району Вінницької області, а тому вона не прийняла спадщину.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту восьмого пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 не з'явилися. Представник ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та представника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

У справі встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3, виданого Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області померла ОСОБА_5 /а.с. 4/.

Згідно з копією заповіту, складеного 14.05.1991 ОСОБА_5 та посвідченого секретарем виконкому Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що за життя ОСОБА_5 заповіла все майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось позивачеві ОСОБА_2/а.с. 5/.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2008 року державним нотаріусом Ямпільської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права власності на майновий пай члена КСП «Рідний край» с. Тростянець Ямпільського району Вінницької області, права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Вітрівка Ямпільського району Вінницької області та грошових вкладів з належними відсотками та всіма видами нарахувань, що зберігаються у Вітрівській філії ощадбанку 2915/037 на рахунку №НОМЕР_1 та в Ямпільському відділенні 2915 на рахунку №НОМЕР_2 /а.с. 8/.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року, справа 153/1572/16-ц встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини у порядку спадкування за заповітом, що відкрилася після смерті її баби ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.09.2017 року /а.с. 6-7/.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01.09.2017 року рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.07.2008 року про встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області та визнання за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння, яке розташоване по вул. Ватутіна, 20 в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом - скасовано. У позові ОСОБА_3 до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування - відмовлено /а.с. 43-45/.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.02.2018, справа 153/733/17, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тростянецька сільська рада Ямпільського району Вінницької області, про визнання заповіту, складеного 14.05.1991 ОСОБА_5, недійсним - відмовлено /а.с. 37/.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що на час видачі свідоцтва про право на спадщину відповідач не мала права на спадкування, оскільки був чинним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2, яка, як слідує із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року, прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

Суд також виходив з того, що позивач знала про прийняття відповідачем спадщини після смерті ОСОБА_5 ще у 2008 році, і ця обставина доведена показаннями свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання. Фактичні дані, отримані із показань свідків, не спростовані жодним доказом. Позивач не довела суду та не надала доказів про поважність причин пропуску строку позовної давності, перебіг якої для позивача розпочався після видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомлення їй про цю обставину відповідачем. Отже, суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності, оскільки із 2008 року по день звернення позивача до суду минуло більше восьми років.

Зазначений висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР, в редакції чинній на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Зі справи слідує, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року, справа 153/1572/16-ц, яке набрало законної сили, встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини у порядку спадкування за заповітом, що відкрилася після смерті її баби ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області.

Таким чином, позивач є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, і що прийнята спадщина на підставі частини другої статті 548 ЦК УРСР належить їй з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР збереження або втрата набутого спадкодавцем права власності на спадкове майно не пов'язано з фактом отримання чи неотримання ним свідоцтва про право на спадщину, так як свідоцтво є лише документальним підтвердженням цього права (стаття 560 ЦК УРСР).

Крім того, ні стаття 561 ЦК УРСР, ні стаття 1298 ЦК України, які передбачають право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину, не містять обмежувального строку одержання такого свідоцтва.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених в абз. 3 пункту 27 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звертає увагу судів на те, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач не мала права на спадкування, оскільки був чинним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2, яка, як слідує із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року, прийняла спадщину після смерті спадкодавця, а тому видане свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачу порушує права позивача, як спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину.

Колегія суддів також враховує те, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01.09.2017 року рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.07.2008 року про встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області та визнання за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння, яке розташоване по вул. Ватутіна, 20 в с. Лаврівка Ямпільського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом - скасовано. У позові ОСОБА_3 до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування - відмовлено.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності звернення у суд з позовом до відповідача, так як спадкоємець, який прийняв спадщину, не може бути обмежений у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Крім цього, зі змісту позовної заяви слідує, що про існування свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано на ім'я відповідача 13 червня 2008 року, позивач дізналася в лютому 2017 року під час розгляду Ямпільським районний судом цивільної справи № 153/1572/16-ц за її позовом до Тростянецької сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, в якій на запит суду від нотаріуса надійшла копія спадкової справи № 398/2008 до майна померлої ОСОБА_5 де містилась копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 2008 року разом з іншими документами.

Доказів того, що ОСОБА_2 була ознайомлена зі спірним свідоцтвом про право на спадщину за законом раніше матеріали справи не містять, а показання свідків не можуть бути належними доками на підтвердження цієї обставини.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що правових підстав для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності в суду першої інстанції не було, а висновок суду в цій частині є помилковим.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 13.06.2008 року Ямпільською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3, зареєстрованого за № 2888.

Колегія суддів зазначає, що правових підстав для задоволення позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.06.2008 року Ямпільською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3, зареєстрованого за № 2888, немає, адже постанова апеляційного суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину є підставою для скасування такої реєстрації за законом. Крім цього, суд не вправі переймати на себе повноваження інших органів, до повноважень яких віднесено вирішення питання щодо скасування рішення про державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 640 грн. /а.с. 15/, та за подання апеляційної скарги в сумі 960 грн. /а.с. 87/.

Керуючись підпунктом восьмим пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, статтею 141, частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2018 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13.06.2008 року Ямпільською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3, зареєстроване за № 2888.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 640 гривень, та за подання апеляційної скарги в сумі 960 гривень, всього 1600 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. О. Голота

Судді: І. В. Міхасішин

В. П. Рибчинський