ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6573/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за заявою представника ОСОБА_2 про забезпечення доказів по справі №753/14539/18,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява про забезпечення доказів щодо витребування від ОСОБА_3 розрахунково-платіжних та правовстановлюючих документів щодо майна, в тому числі, яким за твердженням ОСОБА_2 є:

- 3-кімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 87,20кв.м.;

- 1-кімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 27,40кв.м.;

- Автомобіль марки FIAT DOBLO, 2007р.в., дата реєстрації 28.07.2016р., об'єм двигуна: 1368 куб.см.;

- причіп ПГ 02-Б, 2016 р.в.;

- човен із двигуном Yamaha 25;

- човен Коlibri;

- ехолот Germin;

- тренажер Kettler;

- телевізор Samsung 40;

- телевізор Sony;

- телевізор JVC;

- комп'ютер, ксерокс та принтер;

- духова шафа із варильною поверхнею Hotpoint Ariston;

- мікрохвильова піч Samsung;

- витяжка кухонна марки Рyramida;

- міксер Bocsh;

- м'ясорубка Moulinex;

- меблі кухні (гарнітур);

- меблі ванної кімнати;

- меблі спальної кімнати;

- стіл та стільці;

- шафа у вітальні;

- диван.

Проте, з положень ч.3 ст.117 України вбачається, що до заяви про забезпечення доказів має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі - 352 грн. 40 коп. - згідно з Законом України «Про судовий збір», саме за подання заяви про забезпечення доказів, проте до суду не надано документу та обґрунтування на підтвердження сплати судового збору за подання заяви саме про забезпечення доказів, і надання квитанції, в якій зазначено щодо сплати судового збору саме за позовом ОСОБА_2 (а не за заявою про забезпечення доказів) не спростовує такого висновку суду, зокрема, виходячи зі змісту її безпосереднього контексту.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, відповідно до імперативних положень ч.4 ст.117 ЦПК України - суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї станні, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.117 ЦПК України звернення належить повернути.

Керуючись ст.1117 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення доказів по справі №753/14539/18.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: