Ухвала

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 755/14379/15-ц

провадження № 61-19517св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - ОСОБА_4,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо»,

розглянув заяву УсикаГригорія Івановича про самовідвід у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року у складі судді Марцинкевича В. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Усика Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 149 000,00 грн, а також суми нарахованих позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, як безпідставно набутого майна, належного позивачу на праві власності, суд першої інстанції виходив із того, що грошові кошти у розмірі 149 000,00 грн перераховані з рахунку позивача на рахунок відповідача особою, що діяла на підставі довіреності, наданою позивачем із відповідними повноваженнями, тобто відповідачем набуто спірне майно за наявності достатніх правових підстав, яке не може бути у неї витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що позивач не довела наявності підстав для стягнення з відповідача зазначеної суми коштів, як безпідставно набутих.

У січні2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не маючи будь-яких письмових документів, які підтверджують законність набуття нею грошових коштів у сумі 149 000,00 грн, що перераховані з рахунку ОСОБА_6, ігноруючи письмову вимогу про повернення зазначених коштів, до цього часу їх не повернула, між сторонами у справі немає жодних договірних відносин, а довіреність, яка надана позивачем на ім'я ОСОБА_7 не є правовою підставою для набуття у власність відповідачем грошових коштів належних позивачу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу там надано строк для подачі заперечень.

У лютому 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду указану справу.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів для розгляду цієї справи визначено суддю-доповідача Ступак О. В. та колегію суддів Першої судової палати, до складу якої входять судді: Стрільчук В. А. - головуючий, Кузнєцов В. О., Погрібний С. О., Усик Г.І.

Суддею Усиком Г. І. у цій справі заявлено самовідвід із підстав, визначених частиною другою статті 36, частини третьої статті 37 ЦПК України.

Заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 36 ЦПК Українивстановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 37 ЦПК Українисуддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що суддя Усик Г. І. брав участь у вирішенні вищезазначеної справи в суді апеляційної інстанції та висловив свою думку щодо заявленого ОСОБА_3 позову, отже, він не може брати участі у розгляді цієї справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Усика Григорія Івановича про самовідвід задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик