Справа №489/46/18
Провадження №2/333/1526/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Некрашевич Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-тайм» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-тайм» про стягнення матеріальної в сумі 2800 грн. та моральної шкоди в сумі 7400 грн. Посилається на таке. На початку 2017 року його дружина ОСОБА_4 намагаючись зробити йому подарунок замовила у ОСОБА_5 модель ехолоту вартістю 2800 грн., після чого 02.01.2017 року оплатила через касу «Приватбанку» вартість ехолоту та домовилась про його відправку до м. Миколаєва перевізником ТОВ «Ін-Тайм» на його відділення. 03.01.2017 року ОСОБА_6 відправив вказаний ехолот через перевізника ТОВ «Ін-Тайм», зробив фотокопію декларації про прийняття вантажу перевізником і направив на його електронну скриньку, а також зробив перед упаковкою та відправкою фото вкладення ехолоту у посилку та надіслав йому електронною поштою. Відстеживши по онлайн-сервісу «Ін-Тайм» прибуття посилки у ОСОБА_7 06.01.2017 року о 16 годині він прибув до відділення №2 «Ін-Тайм» в м. Миколаїв для того, щоб отримати відправлення. Але працівник відділення йому повідомив, що посилка знаходиться на іншому складі та попросила забрати її після свят. Проте, 10 та 11 січня він також не зміг отримати посилку оскільки її не зайшли на складі. 12 січня йому повідомили, що вона зникла. Він неодноразово звертався до відповідача з претензіями та заявами про відшкодування вартості посилки, проте, добровільно йому шкоду відповідач не відшкодував. Керуючись ст. 924 ч.2 ЦК України просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі фактичної шкоди, спричиненої втратою ехолоту вартістю 2800 грн. Також зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача ухиляння від відповідальності за невиконання зобовязань по перевезенню поштового відправлення, порушення вимог ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян», приниженням його гідності через небажання спілкуватися з ним йому спричинені тяжкі моральні страждання повязані з неотриманням бажаного подарунку від дорогої йому людини, тому йому спричинена моральна шкода, які він оцінив в 7400 грн., на підставі ст. 1167 ЦК України просить її стягнути.

В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягав.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 позов визнала частково в сумі 200 грн. Пояснила, що оголошена вартість посилки в декларації зазначена саме в сумі 200 грн. Відповідно до п. 6.1.5 Публічного договору перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної або часткової втрати, ушкодження чи псування вантажу в розмірі фактичної шкоди. Розмір фактичної шкоди встановлюється виходячи із оголошеної вантажовідправником цінності вантажу.

Від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечив проти позову з аналогічних підстав. Додатково повідомив, що згідно декларації про прийняття вантажу № від 03.01.2017 р. ними було прийнято для здійснення перевезення вантаж інструмент (кількість місць 1 одиниця, вага 1 кг, обєм 0,005 м куб., оголошена вартість вантажу 200 грн.), пункт навантаження склад №4 «Кривий Ріг Тесленко», пункт розвантаження склад №2 ОСОБА_7. Даний вантаж було втрачено під час перевезення та до сьогоднішнього дня не встановлено його місцезнаходження, у звязку з чим претензійні вимоги позивача були задоволені в сумі 200 грн. у відповіді на претензію позивачу вказано, що його претензійні вимоги задоволені у розмірі 200 грн., але до сьогоднішнього дня позивач так і не звернувся до них за відшкодуванням.

Позивачем надана відповідь на відзив, в якому він вказав, що в платіжному дорученні в розділі «Призначення платежу» вказано, що оплата ОСОБА_8 за ехолот. Платник ОСОБА_9. Отримувачем зазначений ОСОБА_6, він же вказаний і у Декларації про прийняття вантажу. Збігається дата оплати за ехолот з датою його заказу і датою декларації про прийняття вантажу. ОСОБА_4 є дружиною позивача, що підтверджується копією паспорту з відміткою про шлюб. Він не вказував оголошену вартість товару, це робив відправник.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

03.01.2017 року ОСОБА_6 відправив вантаж через перевізника ТОВ «Ін-Тайм» для одержувача ОСОБА_3 ТОВ «Ін-Тайм» було прийнято для здійснення перевезення вантажу інструменту. Кількість місць 1 одиниця, вага 1 кг, обєм 0,005 м куб., оголошена вартість вантажу 200 грн., пункт навантаження склад №4 «Кривий Ріг Тесленко», пункт розвантаження склад №2 ОСОБА_7. Вказані обставини підтверджуються декларацією про прийняття вантажу № від 03.01.2017 р. наданою позивачем та відповідачем (а.с. 7, 44)

Сторонами визнається та не оспорюється, що даний вантаж було втрачено відповідачем під час перевезення, що підтверджується позовом та відзивом на нього.

Тобто, відповідачем ТОВ «Ін-Тайм» було порушено право позивача ОСОБА_3 на отримання належного йому вантажу, чим йому спричинена матеріальна шкода на суму 200 грн.

Приймаючи рішення щодо суми матеріальної шкоди суд виходив з розміру оголошеної вартості вантажу вказаної в декларації про прийняття вантажу № від 03.01.2017 р.

Суд не приймає доводи позивача та докази: платіжне доручення №Р24А156213314А26454 від 02.01.2017 року (а.с. 6), фотографії (а.с.80) на підтвердження тих обставин, що дійсна вартість вантажу складає 2800 грн. Суд керувався положеннями Публічного договору (п. 6.1.5), відповідно до якого перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної або часткової втрати, ушкодження чи псування вантажу в розмірі фактичної шкоди. Розмір фактичної шкоди встановлюється виходячи із оголошеної вантажовідправником цінності вантажу. В декларації вказана оголошена вартість 200 грн., а не 2800 грн.

Оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу перевезення вантажу та регулюються нормами глави 64 Цивільного кодексу України, суд застосовував статтю 924 ЦК України відповідно до якої перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата сталася внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди. Аналогічні вимоги містяться в п. 6.1.5 Публічного договору.

Крім того, статтю 920 ЦК України, яка встановлює, що у разі порушення зобов'язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено ЦК України, іншими законами України, транспортними кодексами (статутами).

Суд не застосовує статтю 1167 ЦК України про відшкодування моральної шкоди, на яку посилається позивач виходячи з такого. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у випадку порушення зобовязання настають правові наслідки, які встановлені законом або договором, зокрема возміщення моральної шкоди.

Наслідки порушення договору відповідачем встановлені ст. 924 ЦК України, але цією нормою не передбачено стягнення моральної шкоди. Також умови Публічного договору (п. 6.1.5) вказують на те, що компенсація моральних збитків експедитором - перевізником не виплачується. Тобто, оскільки законом та договором не передбачено відшкодування моральної шкоди, у вимогах про її стягнення слід відмовити.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. (квитанція №ПН1052065 від 04.01.2018 р.), оскільки позов задоволено частково на 1,96%, то судові витрати підлягають пропорційному стягненню з відповідача в сумі 13,81 грн. (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-тайм» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-тайм» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 200 (двісті) грн. та судовий збір в сумі 13 грн. 81 коп., в решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська