Справа № 138/210/17
Провадження №:2/138/22/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді Цибульського О.Є.,

з участю секретаря Політанської Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження.

27.11.2018 до суду надійшло клопотання від представника третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що змістом заявлених вище вимог є скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, як субєкта наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Представник зазначає, що у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса, який у межах спірних правовідносин діє як субєкт владних повноважень. За таких обставин, представник третьої особи вважає, що спірні правовідносини не підлягають вирішення в порядку цивільного судочинства, справа підвідомча адміністративним судам. З викладених підстав просить закрити провадження у справі.

Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача просив в задоволенні клопотання відмовити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні клопотання підтримав.

Дослідивши матеріали справи та клопотання про закриття провадження по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав:

згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник третьої особи зазначає, що у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса, який у межах спірних правовідносин діє як субєкт владних повноважень, а відтак справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Спір виник між сторонами з приводу порушення права власності позивача на 1-й поверх нежитлової будівлі магазину «Берізка» по вул. Ставиській, 17 в м. Могилів-Подільський Вінницької області, внаслідок дій ПАТ КБ «ПриватБанк» та нотаріуса щодо реєстрації такого права за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ураховуючи те, що спірні правовідносини пов'язані із захистом права власності позивача та виконанням умов договору іпотеки, суд вважає, що цей спір не є публічно-правовим.

Така позиція суду відповідає правовій позиції ОСОБА_5 Верховного суду викладеній в постанові від 12.12.2018 року в рамках цивільної справи № 199/1279/17.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що даний спір є приватно-правовим, а отже підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.255, ч.2 ст.256, ст.258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині закриття провадження у справі може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: