Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3266/16-ц
Провадження № 2/553/44/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.09.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Босяк К.О., Заяц А.В., Камуз Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Сафіра Федіра Олеговича до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитних відносин припиненими з 01.04.2015 року-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Сафіра Ф.О.звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.06.2011 року, посилаючись на те, що 09.06.2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В свою чергу відповідачка ОСОБА_3 07.11.2016 року звернулась до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з зустрічним позовом про припинення кредитних правовідносин з 01.04.2015 року, посилаючись на те, що строк дії картки № НОМЕР_5 зі строком користування до 03.2015 року, припинено.

05 жовтня 2017 року первісним позивачем подано уточнення до позовної заяви, в якій вказували розрахунок заборгованості ОСОБА_3 станом на 30.09.2017 року, де сума заборгованості становить 10 164 59 грн., яку просили стягнути з відповідача.

Згідно ухвали суду від 06 лютого 2018 року відкрито загальне позовне провадження.

04 травня 2018 року представником позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом подано відзив на зустрічний позов ОСОБА_3.

В свою чергу , 04 травня 2018 року ОСОБА_3 подано відзив на первісний позов Банку.

Представник позивача в судовому засіданні в ході судового розгляду справи позовні вимоги за первісним позовом підтримував в повному обсязі, та надано на адресу суду підтверджуючі документи отримання відповідачем кредитної картки на отримання кредитних коштів, при цьому позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав в повному обсязі, та просив відмовити в його задоволенні за безпідставності. В ході судового розгляду справи представником позивача надано заяву, про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - адвокат Гайтота І.М., позовні вимоги за первісним позовом не визнала в повному обсязі, та просила відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. В судове засіданні призначене на 28.09.2018 надала заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність.

Відповідачка за первісним позовом - позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши сторін по справі в ході судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 09.06.2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений 09.06.2011 року, кредитний договір № б/н, відповідно до якого було надано кредитний ліміт у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на залишок заборгованості за кредитом.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3, підписавши заяву позивальника, підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанк та погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, при цьому даний факт не оспорювався стороною відповідача по справі.

Згідно п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Таким чином, підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Судом встановлено, що при укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Так, відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 30.09.2017 року утворилась заборгованість у сумі 10 164,59 грн., яка складається з:

-4279,16 грн. - заборгованості за кредитом; 4741,21 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 184,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; а також у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (штраф (фіксована сума); 460,22 грн. - штраф (процентна складова).

Як вбачається з кредитного договору та п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті.

У відповідності до положення ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 536 ЦПК України визначено, що за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов'язання.

Таким чином, у відповідності до Анкети - заяви, шляхом її заповнення та підписання ОСОБА_3 була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» ( т. 1 а.с. 212-213, 214-250).

З огляду на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, вбачається, що ОСОБА_3 за кредитним договором взяла на себе зобов'язання сплачувати заборгованість за відсотками по користуванню кредитом та заборгованості по пені. При цьому, заявлений позивачем розмір заборгованості за відсотками, пенею та комісією узгоджується з періодом невиконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань.

При цьому, в ході судового розгляду справи судом у порядку ст. 84 ЦПК України витребувано інформацію з банку, в якій вказано, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був підписаний кредитний договір б/н та були надані наступні кредитні картки: НОМЕР_1 від 09.06.2011 року, термін дії 03/15; НОМЕР_2 від 17.12.2015 року, термін дії картки 12/19; НОМЕР_2 від 14.09.2016 року, термін дії картки 12/19 ( т. 1 а.с.89).

Більше того, банківською установою надано суду виписку з карткових рахунків за період з 08.01.2000 року по 08.02.2017 року, в тому числі за картковим рахунком № НОМЕР_3 за період з 01.09.2016 - 06.05.2017 року, з 01.09.2016-26.06.2017 року, якими підтверджується факт користування ОСОБА_3 даними картками, та відповідно підтверджує факт наявності правовідносини банка та Боржника ( т. 1 а.с.90-102, 129-131, 163-166).

При цьому, у відповідності до довідки наданої банківською установою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_3 договір б/н від 09.06.2011 року, надано інформацію про ряд операцій з перевипуску карток, так: 09.06.2011 - старт карткового рахунку НОМЕР_4; зміна кредитного ліміту 09.06.2011 року , кредитний ліміт 300,00, встановлення кредитного ліміту; 09.06.2011 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 500,00 грн.- збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 23.07.2011 року , кредитний ліміт 600,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 21.08.2011 року , кредитний ліміт 700,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 04.06.2012 року , кредитний ліміт 1500,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 27.06.2012 року , кредитний ліміт 2000,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 18.08.2013 року , кредитний ліміт 4500,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 24.01.2014 року , кредитний ліміт 5000,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 21.05.2014 року , кредитний ліміт 4510,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 22.10.2014 року , кредитний ліміт 4280,00 грн. - збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 01.12.2014 року , кредитний ліміт 690,65 грн. - зниження кредитного ліміту ( т.1 а.с.211).

Більше того, банком надано фотокартки з фіксацією отримання ОСОБА_3 вказаних вище карток.

В ході судового розгляду дані встановлені вище факти заперечувались стороною відповідача, але не були спростовані у встановленому законом порядку шляхом подання належних та допустимих доказів.

При цьому, стороною відповідача наполягалось на тому, що кредитні правовідносини з ПАТ КБ «ПриватБанк» є припиненими з 01.04.2015 року, посилаючись на те, що строк дії картки № НОМЕР_5, зі строком користування 03/15, закінчився.

Дана позиція сторони відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом є хибною, та такою, що не узгоджується з нормами закону, які регулюють спірні правовідносини .

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк з додержаннях усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зобов'язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому випадку на сторону, яка допустила неналежне виконання покладаються додаткові юридичні обов'язки - відшкодування збитків, боржника від реального виконання зобов'язання. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, за загальним правилом, оформляється тим способом, у тій формі, що і його встановлення.

Відповідно доказом належного виконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором є довідка про відсутність заборгованості, однак така ОСОБА_3 не видавалась.

Таким чином, підстава припинення дії договірних зобов'язань - припинення строку дії картки, не узгоджується з природою правочину та його умовами.

Так, у відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

У відповідності до ст.. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Спірний договір б/н від 09.06.2011 року укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк», стороною відповідача за первісним позовом не оспорювався та відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили про визнання даного договору недійсним.

Судом встановлено, що 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк « Приватбанк», про що надало заяву.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом - 4279,16 грн. - заборгованості за кредитом; 4741,21 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 184,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованого штрафу відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована сума) та штраф у розмірі 460,22 грн. (процентна складова), оскільки даний вид штрафних санкцій не може подвійно застосуватись до боржника у відповідності до правил та вимог ст. 549 ЦК України.

Таку правову позиції зазначено у Постанові від 21 жовтня 23015 року у справі 3 6-2003цс15 Верховного Суду України, згідно якої відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення штрафу у фіксованій та процентній складовій відповідно до Умов та правил надання банківських послугу є такими, що накладають на відповідача ОСОБА_3 подвійну цивільно - правову відповідальність, яка є прямо забороненою Конституцією України, тому є необгрутованими в даній частині позовних вимог.

За вказаних підстав та фактчиних обставин первісний позов підлягає до задоволення в частині визначеній судом, а зустрінчий позов не підялгає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 204, 258 551, 625, 629, 651, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13,141 206, 264-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю в особі представника за довіреністю Сафіра Федіра Олеговича до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 9 204,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4279,16 грн. - заборгованості за кредитом; 4741,21 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 184,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

В іншій частині позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 1378,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитних відносин припиненими з 01.04.2015 року - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко