Справа № 301/307/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

за участю сторін ОСОБА_1

ОСОБА_2

представників сторін - ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Іршавський районний відділ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області приватний нотаріус Іршавського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Іршавський районний відділ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області приватний нотаріус Іршавського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на те, що відповідно до виконавчого напису № 898, вчиненого 23 червня 2017 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 стягнуто з ОСОБА_1, невиплачені в строк на підставі Договору позики від 11.03.2013 року грошові кошти у розмірі 18252,30 Євро, що еквівалентно 530 580, 00 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2017 року-сума позики строк, якої настав 01.03.2017 року за договором.11 березня 2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, який посвідчив приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 473. Відповідно до п.1 зазначеного договору він від позикодавця прийняв у власність 306000 грн., що еквівалентно 30000 євроцентів за встановленим сторонами обмінним курсом 1,00 евро-10,20 грн. Кошти в сумі 306000 грн. він зобовязувався повернути готівкою частинами за встановленим графіком: платежами не менше 5477 грн. до 01 першого числа кожного місяця починаючи з 01 березня 2013 року строком до 01 березня 2017 року. Ним в період з квітня 2013 року по лютий 2016 року сума боргу, що зазначена в договорі позики, сплачена в повному обсязі ( навіть передплачено), що стверджується відповідними квитанціями. Вважає, що виконавчий напис № 898 від 23.06.2017 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми чинного законодавства, тому просить визнати виконавчий напис, вчинений 23 червня 2017 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 невиплачені в строк на підставі договору позики від 11 березня 2013 року грошові кошти у розмірі 18252,30 Євро, що еквівалентно 530580,00 грн., за курсом НБУ станом на 23.06.2017 року - сума позики, строк повернення якої настав 01.03.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 898 - таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_1 суду пояснив, що він повернув згідно договору позики 306000 гривень, які отримав від ОСОБА_2, тому не має жодних боргових зобовязань перед відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в задоволенні такого з мотивів викладених у відзиві, додатково пояснив, що борг у сумі 306000,00 гривень йому повернуто, однак вважає, що крім сплаченої суми боргу, ОСОБА_1 має ще доплатити 18252,30 Євро, оскільки курс євро зріс, а оскільки він передавав 30000 євро коли курс був 10,20 гривень, то станом на 23.06.2017 року ОСОБА_1 йому боргує суму згідно виконавчого напису. У договорі позики нотаріус помилково написав про передачу гривні, оскільки він передавав євро по курсу НБУ.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні такого з мотивів викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників сторін ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 23.06.2017 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис № 898 про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 18252,30 Євро, що еквівалентно 530 580, 00 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2017 року-сума позики строк, якої настав 01.03.2017 року (а.с.7).

Постановою державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_6 від 27.06.2017 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису відкрито (а.с.12).

27 червня 2017 року державним виконавцем Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_6 винесено постанову про арешт майна боржника, яким накладено арешт на все майно позивача ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до виконавчого напису № 898, вчиненого 23 червня 2017 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 стягнуто з позивача ОСОБА_1, невиплачені в строк на підставі Договору позики від 11.03.2013 року грошові кошти у розмірі 18252,30 Євро, що еквівалентно 530 580, 00 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2017 року-сума позики строк, якої настав 01.03.2017 року за договором.

11 березня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 473 (а.с.15).

Відповідно до п.1 зазначеного договору позивач від позикодавця прийняв у власність 306000 грн., що еквівалентно 30000 євроцентів за встановленим сторонами обмінним курсом 1,00 евро-10,20 грн.

Кошти в сумі 306000 грн. позивач зобовязувався повернути готівкою частинами за встановленим графіком: платежами не менше 5477 грн. до 01 першого числа кожного місяця починаючи з 01 березня 2013 року строком до 01 березня 2017 року.

Як вбачається з наданих та досліджених в судовому засіданні квитанцій (а.с.16-18) позивачем ОСОБА_1 в період з квітня 2013 року по лютий 2016 року сума боргу 306000,00 гривень, що зазначена в договорі позики, сплачена в повному обсязі.

Відтак нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми чинного законодавства, оскільки в суді належними доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 сплатив всю суму боргу згідно договору позики, що визнається відповідачем ОСОБА_2, а тому були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису.

Цивільне законодавство виключає можливість збільшення зобов'язань у кредитних правовідносинах, оскільки позичальник має повернути кредитодавцю таку ж суму коштів яку він отримав у кредит, отже, у виконавчому написі має місце безпідставне збільшення суми боргу, так як позивач ОСОБА_1 позичив у відповідача ОСОБА_2 згідно договору позики - 306 000,00 грн., а у виконавчому надписі зазначено, що підлягає стягненню з позивача сума - 18252, 30 Євро, що еквівалентно 530580,00 грн.

Договір позики від 11.03.2013 року укладався у національній валюті, в той час, як у виконавчому написі боргове зобов'язання визначено у іноземній валюті. Зміна валюти зобов'язання є виключним правом сторін. Однак жодної зміни до договору позики з приводу зміни валюти зобов'язання не вносилося. Отже, визначення боргу у валюті, відмінній від валюти грошового зобов'язання, є грубим порушенням ст. 524 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні з позивачем ніхто не узгоджував порядок та умови перерахунку зобов'язання у іноземну валюту, що також спростовує безспірність заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями.

Частиною другою статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172.

Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктами 282-209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року, (п. 3.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5) передбачено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу подається заява, документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов'язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

У виконавчому написі № 898 від 23.06.2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, не підтверджено його безспірність, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та пунктів 282-209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та всупереч договору позики від 11.03.2013 року грошову одиницю визначено у євро по курсу НБУ України, хоча в договорі позики позикодавець передав, а позичальник прийняв 306 000,00 гривень, що еквівалентно 30000,00 євро за встановленим сторонами обмінним курсом 1,00 євро = 10,20 гривень.

Крім того, у порядку вчинення нотаріальних дій п.3.1 зазаначається, що у виконавчому надписі крім іншого має міститися строк за який провадиться стягнення, у виконавчому надписі, що оскаржується, строк невиконання зобов»язання за який нарахована заборгованість, не вказується.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 81, 82, 83, 175, 177, 184 , 259, 263, 265, 268 ЦПК України ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 23 червня 2017 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплачені в строк на підставі договору позики від 11 березня 2013 року грошові кошти у розмірі 18252,30 Євро, що еквівалентно 530580,00 грн., за курсом НБУ станом на 23.06.2017 року сума позики, строк повернення якої настав 01.03.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 898 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 705 (сімсот пять) гривень повернення витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2018 року.

Суддя: І. А. Даруда