Справа № 201/2855/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 13.12.2017 року ОСОБА_1 придбав у відповідача ноутбук за 44 500 грн., що підтверджується чеком. Після початку використання позивачем виявлені несправності, зокрема система охолодження гучно шуміла, ноутбук сильно нагрівався, зависав та вимикався, на клавіатурі не працювала клавіша. 23.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до продавця із претензією у звязку із недоліками товару та просив повернути сплачені кошти. Листом від 17.01.2018 року ТОВ «Комфі Трейд» відмовив у поверненні коштів та порадив звернутись до сервісного центру. При зверненні до сервісного центру в товарі виявлені сторонні шуми з динаміків. Згідно з гарантійним талоном, гарантійний строк становить 24 місяці, тому позивач звернувся в межах строку. Посилаючись на норми чинного законодавства, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 44 500 грн. а також витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявились, через канцелярію суду надали заяву, у якій просили справу розглянути без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судове засідання надала заяву, у якій просила з урахуванням доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 13 грудня 2017 року між позивачем і ТОВ «Комфі Трейд» укладений договір купівлі продажу, предметом якого є ноутбук Asus N705UD-GC097T Dark Grey вартістю 44 500 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 13 грудня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8).

Відповідно до гарантійного талона Asus та документів на ноутбук, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 12-14), гарантійний строк становить 24 місяці.

23 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Комфі Трейд» з претензією на повернення грошових коштів, сплачених за товар неналежної якості, що підтверджується копією, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 9).

Листом № 9914п-03/07 від 17.01.2018 р. та листом № 287п-03/07 від 20.02.2018 (повторно) ТОВ «Комфі Трейд» відмовило позивачеві у задоволенні його претензії, розірванні договору купівлі продажу та поверненню суми, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 35-36, 37).

Технічним висновком № 41206 від 23.02.2018 року фірми «Віст», копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 10), зазначено, що виявлені сторонні шуми з динаміків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2018 року призначена експертиза. Вказана ухвала повернута експертною установою без виконання через те, що вказані питання виходять за межі компетенції судових експертів.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України і ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 8 Закону України "Про захист прав споживачів" визначені права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості. Даною статтею передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця,виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем не надано до суду доказів висновку експертизи, про те що придбаний товар має суттєві недоліки, які перешкоджають використанню товару за призначенням, враховуючи, що ноутбук позивачем до сервісного центру на ремонт не передавався. Факт недоліку товару підтверджений, проте, факт того, що цей недолік є істотним, наданими суду доказами не підтверджено. Навпаки, позивач відмовився від проведення гарантійного ремонту, який йому був запропонований, та під час проведення якого, було би встановлено наявність або відсутність істотності недоліку. Тому у суду відсутні підстави вважати, що товар має суттєвий недолік.

Згідно з пп «б» п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надано доказів, які підтверджують обґрунтованість доводів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми.

Щодо позовних вимог стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Частинами 2 - 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 47 та 48 постанови Пленуму «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини 3 статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах», розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановлених законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно з додатком до договору про надання правової допомоги вартість гонорару складає 8 000 гривень (а.с. 16). У підтвердження розміру витрат надана квитанція про сплату за юридичні послуги по договору від 24 січня 2018 року, з якого вбачається, що від позивача ОСОБА_1 прийнято 8 000 грн., але журнал реєстрації прибуткових і видаткових ордерів за 2018 рік, оформлений належним чином, касову книгу, яка застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі, у відповідності з Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637, суду не надано.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, вбачається, що позивачем не доведено належним чином витрати на правову допомогу.

За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів дають обєктивні підстави вважати, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Федоріщев