Справа №203/2269/18
Провадження №2/0203/989/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-представниці позивачки ОСОБА_1;

-представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій неправомірними, скасування рішення, визнання іпотечного договору частково недійсним,

у с т а н о в и в:

02 липня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, АТ «Укрсоцбанк» про визнання дій неправомірними, скасування рішення, визнання іпотечного договору частково недійсним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка була власницею квартири АДРЕСА_1. Квартира є предметом іпотеки у кредитних правовідносинах між її чоловіком і АТ «Укрсоцбанк». У червні 2018 року позивачка дізналася про те, що за заявою АТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 право власності на предмет іпотеки було передано АТ «Укрсоцбанк». При цьому останнім та державним реєстратором не було дотримано процедури, визначеної Законом України від 05.06.2003 року №898-IV «Про іпотеку» (далі Закон №898-IV) та договором іпотеки, оскільки чоловік позивачки не надавав згоду на укладення нею договору іпотеки, а сам Закон №898-IV не передбачає такого способу набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання дій державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 неправомірними, скасування її рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (а.с.а.с. 2 6, 34, 35, 38, 41 45).

16 жовтня 2018 року позивачка доповнила заявлений позов вимогою про визнання недійсним укладеного між нею та АТ «Укрсоцбанк» договору іпотеки від 10.10.2007 року в частині підпункту 4.6.3, який містить застереження з приводу позасудового врегулювання майнових претензій іпотекодержателя (а.с.а.с. 86, 87).

У судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала, пояснивши, що позивачка була власницею спірної квартири, яка є предметом іпотеки у кредитних правовідносинах між її чоловіком і АТ «Укрсоцбанк». У червні 2018 року позивачка телефонним звязком дізналася про те, що за заявою АТ «Укрсоцбанк» державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 право власності на предмет іпотеки було передано АТ «Укрсоцбанк». Між тим, чоловік позивачки при укладенні договору іпотеки не надав згоду на таке укладення, а чинне законодавство не передбачає такого способу набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, який був реалізований.

Представник АТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що доводи позовної заяви спростовуються обставинами справи. Так, насправді чоловік позивачки перед укладенням договору іпотеки склав нотаріально посвідчену заяву про відповідну згоду, а стаття 37 Закону №898-IV прямо передбачає такий спосіб набуття права на предмет іпотеки, який був реалізований відповідачами.

Державний реєстратор Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 до суду не зявилася, була повідомлена належним чином.

02 серпня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» подано відзив на позов (а.с.а.с. 53 56).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.10.1997 року, укладеного на товарній біржі «ОСОБА_2 міська біржа нерухомості», була власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

10 жовтня 2007 року між позивачкою та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») на забезпечення кредитних зобовязань чоловіка позивачки було укладено іпотечний договір №864, предметом якого стала належна позивачці квартира. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 При цьому чоловік позивачки склав нотаріально посвідчену заяву, якою повідомив, що йому відомо про намір дружини укласти договір іпотеки, і з таким наміром він згоден (а.с.а.с. 8 11, 58).

30 травня 2018 року державний реєстратор Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 ухвалила рішення №41387259 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким право власності на спірну квартиру перейшло до іпотекодержателя АТ «Укрсоцбанк» (а.с.а.с. 24 26).

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заявлені позовні вимоги включають у себе лише два доводи:

-чоловік позивачки не надав згоду на укладення нею договору іпотеки;

-Закон №898-IV не передбачає такого способу набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Розглянувши справу саме в межах цих доводів, керуючись статтею 13 ЦПК, суд доходить висновку про безпідставність заявленого позову.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Саме, керуючись цією нормою, сторони у підпункті 4.6.3 пункту 4.6 статті 4 іпотечного договору від 10.10.2007 року №864 дійшли згоди про те, що іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки, у тому числі шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, з огляду на зміст статті 37 Закону №898-IV довід позовної заяви про відсутність у Законі №898-IV такого способу набуття права на предмет іпотеки, який був реалізований відповідачами, є безпідставним.

Другий (останній) довід позовної заяви про відсутність згоди на укладення договору іпотеки чоловіка позивачки спростовується матеріалами справи, а саме нотаріально посвідченою його згодою, наданою представником АТ «Укрсоцбанк». При цьому представницею позивачки у суді справжність цього доказу була визнана.

Позовна вимога про визнання договору іпотеки частково недійсним також не підлягає задоволенню, оскільки на виконання статей 12, 13 ЦПК позивачка не повідомила у позовній заяві про наявність будь-яких підстав для цього та не послалася на відповідні докази.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_3 (РНОКПП 2720 520423; 49000, Україна, місто Дніпро, вулиця Велика Діївська, 8/28) у позові до державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 (51820, Україна, Дніпропетровська область, село Чаплинка, провулок Тихий, 7А), акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний номер 00039019; 03150, Україна, місто Київ, вулиця Ковпака, 29) про визнання дій неправомірними, скасування рішення, визнання іпотечного договору частково недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 26 грудня 2018 року.

Суддя М.О. Католікян