ПОСТАНОВА
Іменем України

28 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/5892/16-ц

провадження № 22-ц/4809/636/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Кіселика С.А., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Л.А.) від 19 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (даті ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №50005157 від 23 липня 2012 року.

Позов мотивовано порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, утворилася заборгованість у розмірі 188 515 грн. 94 коп.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 вересня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та зупинено провадження у цивільній справі №405/5892/16-ц до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Національній гвардії України (проходження ним військової служби).

Ухвала мотивована неможливістю вирішення позову ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення заборгованості за кредитним договором до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Національної гвардії України, яка приймає участь у проведенні АТО на сході України. (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

ТОВ «Порше Мобіліті» оскаржило ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі (том 2, а.с. 53-78) позивачем ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Стверджується, що Національна гвардія України не входить у склад Збройних Сил України, а лише бере участь у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройної агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляху ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконання завдань територіальної оборони.

Не в повній мірі з`ясувавши усі обставини справи, суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо наявності підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Крім того, суд не врахував, що справа перебуває у його провадженні більше 2 років.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відповідачі не скористалися своїм правом на відзив на апеляційну скаргу.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Предметом позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цій справі є солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №50005157 від 23 липня 2012 року.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 405/5892/16-ц на підставі п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України до припинення його перебування у складі Збройних Сил України (проходження військової служби у Національній гвардії України) (том 1, а.с. 195-204).

Згідно інформації Військової частини НОМЕР_1 м. Маріуполя Східного територіального управління Національної Гвардії України від 26 червня 2018 року №40/57/23-2040, наданої на запит суду першої інстанції від 11 січня 2018 року старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 27 березня 2015 року по теперішній час (том 2, а.с. 26).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала, передбачена в переліку, що визначений в ч. 2 ст. 369 ЦПК України, а саме пунктом 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Крім того, згідно ч. ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 251 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупиняючи провадження у цій справі суд першої інстанції керувався тим, що відповідач ОСОБА_1 проходить військову службу у складі Національної гвардії України за контарктом у військовій частині НОМЕР_1 в м. Маріуполі Східного територіального управління Національної Гвардії України, тому об`єктивно неможливо розглянути цивільну справу № 405/5892/16-ц.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що суд позбавлений можливості вирішити спір про стягнення заборгованості за кредитним договором до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Національній гвардії України, військова частина якої залучено до проведення антитерористичної операції.

Згідно норм Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій

Статтею 1 Закону України «Про національну гвардію України» визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Згідно приписів Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» рішення про проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру Служби безпеки України, погодженого з Головою Служби безпеки України.

Статтею 18 цього ж Закону встановлено, що антитерористична операція вважається завершеною, якщо терористичний акт припинено та ліквідовано загрозу життю і здоров`ю заручників та інших людей, які знаходяться в районі її проведення. Рішення про припинення антитерористичної операції приймається керівником оперативного штабу з управління цією операцією.

Згідно переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» місто Маріуполь входить до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

30 квітня 2018 року Президент України підписав Наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей». Згідно наказу, з 14:00 30 квітня 2018 року, розпочато операцію об`єднаних сил відповідно до плану операції об`єднаних сил.

Операція об`єднаних сил комплекс військових та спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, спрямований на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань у війні на сході України. Проведення операції передбачається виконанням Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Проте проведення операції об`єднаний сил не має наслідком автоматичного припинення антитерористичної операції. Відомості про те, що керівником оперативного штабу у управління антитерористичною операцією у відповідності до ст. 18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» приймалося рішення про її припинення відсутні.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у військо мову формуванні утвореному відповідно до закону) з дислокацією у м. Маріуполі (зона проведення АТО), яка залучена до проведення антитерористичної операції, проведення якої наразі не є завершеною суд першої інстанції, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, дійшов правильного висновку про зупинення провадження.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Відтак твердження апелянта про невмотивованість ухвали суду та неправильне застосування процесуального закону є безпідставними та спростовуються наведеними вище обставинами.
Крім того, колегія суддів не погоджується з твердженнями апелянта, що судом порушено право позивача на розгляд справи у розумний строк, оскільки за встановлених судом обставин зупинення провадження є обов`язком суду.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Про судові витрати

У зв`язку з тим, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, витрати позивача на сплату судового збору компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 вересня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. А. Кіселик

С. І. Мурашко