Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 522/6191/16-ц

провадження № 61-20154св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Одеська міська рада,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Кравчук Т. С., від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Гайворонського С. П., Сегеди С. М., від 20 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

08 квітня 2016 року Одеська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності.

Свої вимоги Одеська міська рада мотивувала тим, що земельні ділянки, які є предметом даного спору, вибули із власності територіальної громади м. Одеси поза її волею, що встановлено судовими рішеннями, а тому, із урахуванням положень статті 388 ЦК України, земельні ділянки підлягають витребуванню на користь громади в особі Одеської міської ради.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, земельну ділянку площею 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, земельну ділянку площею 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, земельну ділянку площею 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_4, визнати право власності за територіальною громадою в особі Одеської міської ради на вказані земельні ділянки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року у задоволенні позову Одеській міській раді відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щорішення суду, якими було позбавлено права власності ТОВ «Нью Стар Груп» на спірні земельні ділянки, скасовані, а тому відсутні підстави для задоволення позову Одеської міської ради про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, визнання права власності, так як на даний час немає підстав вважати, що ТОВ «Нью Стар Груп» не мало законних підстав для відчуження земельних ділянок ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Із урахуванням положень статті 60 ЦПК України та встановлених у справі обставин, апеляційний суд погодився із тим, що власником спірних земельних ділянок було і залишалось ТОВ «Нью Стар Груп», а тому у відповідності до статті 319 ЦК України товариство на власний розсуд мало право володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а значить і укладати договори купівлі-продажу належного товариству майна, зокрема укладати 02 грудня 2013 року договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок зі ОСОБА_2, яка є добросовісним набувачем нерухомого майна, а тому підстави для його витребування відсутні.

У травні 2017 року Одеська міська рада направила до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірні земельні ділянки є власністю територіальної громади м. Одеси (комунальною власністю), які незаконно вибула із її володіння. Позивач посилається на те, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2010 року постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2008 року про визнання права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасовано, а тому первісні підстави набуття права власності на спірні земельні ділянки припинилися і подальше їх відчуження третім особам відбувалося поза волею міської ради, що є підставою для витребування спірних ділянок із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Ухвалю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Перехідних положень ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012 року у справі № 1522/5638/11 позов заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до управління Держкомзему у м. Одесі, ТОВ «Нью Стар Груп», ОСОБА_6 про витребування майна та визнання недійсним договору купівлі-продажу, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку було задоволено у повному обсязі:

- визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_1, виданий ОСОБА_6 30 квітня 2009 року, НОМЕР_5;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11 серпня 2011 року земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, кадастровий № НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_6 (Продавець) та ТОВ «Нью Стар Груп» (Покупець), що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю., реєстровий № 2656;

- витребувано у ОСОБА_6 та ТОВ «Нью Стар Груп» на користь Одеської міської ради, земельну ділянку, площею - 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_1.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08 вересня 2016 року було задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Нью Стар Груп». Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012 року у справі № 1522/5638/11 в частині позовних вимог про витребування у ТОВ «Нью Стар Груп» земельної ділянки було скасовано. В цій частині провадження у справі закрито.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08 вересня 2016 року було задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Нью Стар Груп». Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до ОСОБА_6 про визнання недійсними договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування майна відмовлено.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012 року у справі № 1522/5639/11 позов заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до управління Держкомзему у м. Одесі, ТОВ «Нью Стар Груп», ОСОБА_8, ОСОБА_6 про витребування майна та визнання недійсним договору купівлі-продажу, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку задоволено у повному обсязі:

- визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_2, виданий ОСОБА_8 30 квітня 2009 року, НОМЕР_6;

- визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_3, виданий ОСОБА_6 30 квітня 2009 року, НОМЕР_7;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11 серпня 2011 року земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0500 га, кадастровий № НОМЕР_3 укладений між ОСОБА_6 (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Стар Груп» (покупець), що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю., реєстровий № 2657;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 15 липня 2011 року земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0500 га, кадастровий № НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_8 (продавець) та ТОВ «Нью Стар Груп» (покупець), що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю., реєстровий № 2646;

- витребувано у ОСОБА_6 та ТОВ «Нью Стар Груп» на користь Одеської міської ради, земельну ділянку, площею - 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_3;

- витребувано у ОСОБА_8 та ТОВ «Нью Стар Груп» на користь Одеської міської ради, земельну ділянку, площею - 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_2.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Нью Стар Груп» задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012 року у справі № 1522/5639/11 в частині позовних вимог про витребування у ТОВ «Нью Стар Груп» земельних ділянок скасовано. В цій частині провадження у справі закрито.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Нью Стар Груп» задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування майна було відмовлено.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року у справі № 1522/7430/12 позов заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до управління Держкомзему у м. Одесі, ТОВ «Нью Стар Груп», ОСОБА_8 про витребування майна та визнання недійсним договору купівлі-продажу, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку задоволено у повному обсязі:

- визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий № НОМЕР_4, виданий ОСОБА_8 30 квітня 2009 року;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11 серпня 2011 року земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, кадастровий № НОМЕР_4 укладений між ОСОБА_8 (Продавець) та ТОВ «Нью Стар Груп» (Покупець);

- витребувано у ОСОБА_8 та ТОВ «Нью Стар Груп» на користь Одеської міської ради, земельну ділянку, площею - 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий № НОМЕР_4.

16 серпня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/7430/12 було задоволено заяву представника ТОВ «Нью Стар Груп» про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року. Заочне рішення від 10 липня 2012 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року у справі № 522/7430/12 позовні вимоги прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держкомзему у м. Одесі, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий № НОМЕР_4), визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна - залишено без задоволення. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року.

За результатами перегляду оскарженого рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року у цій справі апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу Одеської міської ради та залишаючи вказане рішення без змін, із урахуванням встановлених обставин вищезазначеними судовими рішеннями, виходив із того, що позовні вимоги Одеської міської ради до задоволення не підлягають, оскільки ТОВ «Нью Стар Груп» на момент відчуження спірних земельних ділянок мало право володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема укладати договори купівлі-продажу належного товариству майна із ОСОБА_2, яка є добросовісним набувачем нерухомого майна, а тому підстави для його витребування відсутні.

Однак із таким висновком апеляційного суду Верховний Суд не погоджується, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, п'ятої та восьмої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю і природні ресурси.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 12 ЗК України визначено, що вирішення питань щодо надання у власність земельних ділянок належить до виключної компетенції територіальної громади в особі місцевих рад.

Відповідно до частин першої та другої статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Правові підстави набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності визначено частиною першою статті 116 ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Із урахуванням зазначеного, слід дійти висновку, що перехід права власності на земельні ділянки комунальної форми власності здійснюється на підставі рішення органів місцевого самоврядування у відповідності до визначеної законом процедури.

Одеська міська рада жодних рішень щодо розпорядження земельними ділянками, які є предметом спору, не приймала.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року, Одеська міська рада посилалася на те, що первісні підстави набуття права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відпали внаслідок скасування судового рішення.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2010 року у справі № 2-а-626/08/2012 за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Одеської міської ради, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам» про визнання незаконною бездіяльності та визнання права власності, постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2008 року, якою позовні вимоги було задоволено у повному обсязі (визнано право власності на земельні ділянки), - скасовано. Провадження у вказаній справі в частині визнання права власності на земельні ділянки - закрито. Роз'яснено позивачам, що розгляд таких справ віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 - відмовлено.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року № 6-2161цс16 (справа № 520/14722/16-ц).

Звертаючись до суду із даним позовом Одеська міська рада просила задовольнити позовні вимоги із посиланням на положення статті 388 ЦК України.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції і погоджуючись з його висновком про відмову у задоволенні позовних вимог, залишив поза увагою те, що Одеською міською радою не приймалося жодних рішень відносно земельних ділянок, які є предметом спору, а також не дослідив, на якій правовій підставі первісний власник набув право власності на спірні земельні ділянки, заволодів ними, та яким чином земельні ділянки вибули із володіння територіальної громади, чи була воля власника на передачу земельних ділянок у власність іншим особам.

Апеляційним судом не надано належної оцінки аргументам апеляційної скарги, не враховані обставини, встановлені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2010 року у справі № 2-а-626/08/2012, якою судове рішення, на підставі якого набуте первісне правоОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на земельні ділянки, які є предметом спору у цій справі, скасовано.

Земельні ділянки, які є предметом даного спору, є об'єктом права комунальної власності територіальної громади, а відтак, могли бути передані ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 чи будь-яким іншим особам у приватну власність лише за згоди власника, на підставі відповідного рішення Одеської міської ради, винесеного у передбаченому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність висновків апеляційного суду вимогам статей 60, 61, 212 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням встановлених обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані у даній постанові докази в сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку як доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, вирішити спір із урахуванням заявлених позовних вимог та положень статті 388 ЦК України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
Ю. В. Черняк