Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №326/1277/17 Головуючий у 1 інстанції: Каряка Д.О.
Провадження № 22-ц/778/330/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кухаря С.В.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою заступника начальника відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашева А.А. на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2017 року у справі за поданням заступника начальника відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашева А.А. про примусове проникнення до іншого володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільний», стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна»,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року заступник начальника відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашев А.А. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до іншого володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, боржник: ТОВ «Вільний», стягувач ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна».

В обґрунтування вимог зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває наказ Господарського суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 № 15/5009/7537/11 про стягнення з ТОВ «Вільний» на користь ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг України» 249 195,44 грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів по договору № F 150 від 10.06.2008, 1 204 404,72 грн. - проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами, 461,95 грн. - інших платежів, 3 945 759,25 грн. - решти лізингових платежів та вартості викупу предмету лізингу, зменшених шляхом дисконтування, 75 141,18 грн. - збитків пов`язаних з вилученням предмету лізингу, 24 071,90 грн. - державного мита та 222,78 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, з урахуванням ухвали Господарського суду Запорізької області по справі № 15/5099/7537/11 від 13.06.2016 року, згідно з якою часткове стягнення в розмірі 75141,18 грн. припинено.

Постановою державного виконавця від 13 липня 2016 року відкрито виконавче провадження.

З метою забезпечення виконання рішення суду постановою державного виконавця від 13 липня 2016 року ВП №51636622 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ТОВ «Вільний». Також з метою забезпечення виконання рішення суду постановою державного виконавця від 10 квітня 2017 року було накладено арешт на майбутній врожай 2017 року зернових та будь-яких інших культур, що належить боржнику ТОВ «Вільний».

14.07.2017 членами виконавчої групи проводились виконавчі дії щодо виявлення майна боржника, однак здійснити опис та арешт майна боржника не виявилось можливим, оскільки співвласником ТОВ «Вільний» та ТОВ «Надія-2009» ОСОБА_4 було вчинено дії, направлені на перешкоджання виконанню рішення суду та в подальшому на вимогу державного виконавця надати доступ на територію механізованого току з метою перевірки та виявлення майна боржника ним було відмовлено.

На підставі зазначеного просив вирішити питання про примусове проникнення до механізованого току за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5, державному виконавцю та іншим учасникам виконавчого провадження, залучених державним виконавцем у встановленому законом порядку, з метою перевірки та виявлення майна належного боржнику ТОВ «Вільний».

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2017 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, заступник начальника відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашев А.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом господарського суду Запорізької області від 30.10.2015 у справі № 15/5009/7537/11 на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 р. стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг України» 249 195,44 грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів по договору № F 150 від 10.06.2008, 1 204 404,72 грн. процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, 461,95 грн. інших платежів, 3 945 759,25 грн. решти лізингових платежів та вартості викупу предмету лізингу, зменшених шляхом дисконтування, 75 141,18 грн. збитків, пов`язаних з вилученням предмету лізингу, 24 071,90 грн. державного мита та 222,78 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.7).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Смеріним О.С. від 13.07.2016 відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного наказу, та накладено арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ «Вільний» (а.с.10-11).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Смеріна О.С. від 16.11.2016 року оголошено у розшук майно: автомобіль FORD TOURNEO, державний номер НОМЕР_1, автомобіль ПАЗ 4234, державний номер НОМЕР_2, автомобіль ГАЗ 5312, державний номер НОМЕР_3, автомобіль НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, автомобіль НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, автомобіль ЗАЗ 110247 державний номер НОМЕР_14, автомобіль ЗАЗ 110274 державний номер НОМЕР_15, автомобіль НОМЕР_13, що належить боржнику ТОВ «Вільний» (а.с.13-14).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Зюбрицьким А.В. від 10.04.2017 року у межах суми 5914770,09 грн. накладено арешт на майбутній врожай 2017 року зернових та будь-яких інших культур, що належать боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Вільний», та який розташований на земельних ділянках, що належать боржнику на праві оренди та на будь-яких інших земельних ділянках, які знаходяться у володінні та користування боржника (а.с.24-32).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Зюбрицьким А.В. від 14.07.2017 року оголошено у розшук майно, що належить ТОВ «Вільний» (а.с.43-46).

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти належні боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Матеріали справи не містять як запиту державного виконавця до боржника ТОВ «Вільний» щодо місця знаходження майна - техніки, про яку зазначено в поданні державного виконавця про примусове проникнення до приміщення, так і відомостей про наявність майна боржника - техніки на території механізованого току.

Посилання в Акті державного виконавця від 14 липня 2017 року (а.с.47) на те, що зі слів засновників ТОВ «Вільний» встановлено, що техніка знаходиться на території механізованого току, не є відповіддю на запит державного виконавця в розумінні положень ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», до того ж в цьому акті державний виконавець навіть не зазначає від кого з засновників боржника надійшла усна інформація.

Акт державного виконавця від 11 вересня 2017 року (а.с.62) про те, що охорона не впустила державного виконавця на територію зерносховища, складений одноособово державним виконавцем без участі понятих, а тому суд першої інстанції правомірно не визнав доказом перешкод та ухилення боржників від виконання рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до іншого володіння особи, у якої знаходиться майно, та вважає, що постановлене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

При цьому колегія суддів відхиляє клопотання генерального директора ТОВ «Вільний» про закриття провадження у справі з посиланням на положення п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України щодо відсутності предмету спору, оскільки як вбачається з долучених до клопотання документів, а саме: копії та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.06.2018 року, виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 09.06.2021 року, крім того постанови державного виконавця про зняття арешту зі спірного майна - техніки боржником не надано (а.с.132-135).

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашева А.А. залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: