Ухвала

Іменем України

04 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 639/6979/13-ц

провадження № 61-43388ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 листопада 2011 року позовні вимоги по справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково.

16 серпня 2013 року представник ПАТ «Омега Банк» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що відповідно до виконавчого документа, виданого судом стягувачем є ПАТ «Сведбанк», який рішенням Річних загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року змінив своє найменування на ПАТ «Омега Банк».

На виконання вказаного виконавчого документа, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження ВП № 34996395.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» на підставі договору факторингу

№ 15 відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор полюс» право вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладеним з боржниками банку, в тому числі і по кредитному договору від 14 березня 2008 року

№ 2001/0308/94-001.

28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор полюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу/переуступки права вимоги, згідно з умовами якого права вимоги, що випливають з договірних зобов'язань фізичних осіб перед ТОВ «Факторингова компанія «Вектор полюс» перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи», в тому числі і по кредитному договору від 14 березня 2008 року № 2001/0308/94-001.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 вересня 2013 року, з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від

17 вересня 2013 року про виправлення описки, заяву ПАТ «Омега Банк» про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом

ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Сведбанк» на його правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого за заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 08 листопада 2011 року.

Не погоджуючись із ухвалами Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 вересня 2013 року, представник ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив їх в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_6 ? ОСОБА_7 задоволено частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 вересня 2013 року про заміну сторони виконавчого провадження скасовано.

Заяву ПАТ «Омега Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Сведбанк» на його правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого за заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 18 листопада 2011 року.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 вересня 2013 року про виправлення описки залишено без змін.

27 серпня 2018 року представник ОСОБА_4 ? ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду Харківської області від 17 липня

2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви

ПАТ «Омега Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року отримано ОСОБА_4 лише 31 липня 2018 року. На підтвердження вказаного заявниками надано копію конверта, направленого апеляційним судом, та відстеження кореспонденції через інтернет-сайт «Укрпошта» за штрихкодованим ідентифікатором № 329.

Клопотання представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не досліджувалося положення Договору факторингу № 15 та Договору факторингу від 28 листопада 2012 року, не тлумачилися їх положення в системному зв'язку, не перевірявся факт проведення оплати, не встановлювався день внесення грошових коштів на рахунок Банку та Клієнта, день їх фактичного зарахування, який відповідно до

підпункту 3.5 Договору № 15 є днем фактичної передачі фактором грошових коштів Банку - датою з якої договір вважається укладеним, не перевірявся факт передання документації, тобто не надавалася оцінка законності порядку відступлення права вимоги за договором факторингу № 15 та Договору факторингу від 28 листопада 2012 року.

Крім того, заявник вважає, що ПАТ «Омега Банк» не надано належних доказів в обґрунтування заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки витяг з Договору факторингу № 15 не містить підписів сторін та не скріплений печатками.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 37 ЦПК України (у редакції, чинній на дату прийняття постанови судом апеляційної інстанції) у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на дату прийняття постанови судом апеляційної інстанції) передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов'язків, що особисто не пов'язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги про те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права є безпідставними, оскільки вирішуючи питання про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на підставі договору факторингу

№ 15 від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор полюс», та договору факторингу від

28 листопада 2012 року права вимоги, що випливають з договірних зобов'язань фізичних осіб перед ТОВ «Факторингова компанія «Вектор полюс», перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи», зокрема і по кредитному договору від 14 березня 2008 року № 2001/0308/94-001, які у встановленому законом порядку не розірвано та недійсним не визнано.

Доводи касаційної скарги про те, що витяг з Договору факторингу № 15 не містить підписів сторін та не скріплений печатками є безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що копія договору факторингу № 15 засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крик О. А. 06 лютого 2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 282, а клопотання про витребування оригіналів письмових доказів для огляду в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи від учасників справи не надходило.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_4 ? ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Харківської області від

17 липня 2018 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська