Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 760/10622/15-ц

провадження № 61-34765св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у складі головуючого-судді Шереметьєвої Л. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року у складі суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ«Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір невідновлювальної кредитної лінії № 028/740536-KN, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у межах максимального ліміту в розмірі 96 тис. доларів США строком до 01 жовтня 2018 року зі сплатою 15 % річних, шляхом видачі окремих траншів. У забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за цим договором, 02 жовтня 2018 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, утворилася заборгованість розмір якої станом на 08 квітня 2015 року складає 124 503, 48 доларів США, що еквівалентно 2 926 582,92 грн, з яких: 54 999, 92 доларів США - сума заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1 292 829,93 грн; 52 554,23 доларів США - сума заборгованості за відсотками, що еквівалентно 1 235 341,37 грн; 4 748,84 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту, що еквівалентно 111 626,48 грн та 12 200,49 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, що еквівалентно 286 785,14 грн, яку ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути на свою користь солідарно з боржника та поручителя.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 124 503,48 доларів США, що еквівалентно 2 752 433,54грн.

Судові рішення мотивовано тим, що позичальником порушені строки та порядок внесення платежів, унаслідок чого у кредитора виникло право як на припинення надання траншів так і на дострокову вимогу про повернення кредиту в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2016 року ухвалені у справі судові рішення скасовано й справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав не дослідження судами порядку нарахування пені, як складової кредитної заборгованості.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 107 554, 15 доларів США, що еквівалентно 2 528 171,30 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками. У задоволенні вимог про стягнення пені відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що через невиконання відповідачами умов, укладених із банком договорів кредиту та поруки виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя, без врахування суми пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, за відсутності належного розрахунку, проведеного у встановленому законом порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову й стягнення з відповідачів суми заборгованості без врахування суми пені через відсутність належного розрахунку. Наданий банком розрахунок заборгованості за несплаченими сумами кредиту та відсотків не спростований відповідачем.

02 жовтня 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк неправомірно вимагає дострокового повернення суми кредиту, а також неправомірно нарахував відсотки по кредиту, оскільки відповідно до вимог статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, яке допущено з боку банку через непідписання нової редакції графіку внесення платежів за користування фактично отриманими коштами, а саме в розмірі 55 тис. доларів США замість визначених договором 96 тис. доларів США.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2018 року справу № 760/10622/15-ц за позовом ПАТ«Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Верховного Суду.

ПАТ «Укрсоцбанк» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_5 без задоволення, а судових рішень - без змін.

Судами встановлено, що 02 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір невідновлювальної кредитної лінії № 028/740536-KN, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у межах максимального ліміту в розмірі 96 тис. доларів США строком до 01 жовтня 2018 року зі сплатою 15% річних, шляхом видачі окремих траншів.

Відповідно до пункту 1.1.1.2. кредитного договору, погашення траншів кредиту має здійснюватися до 20 числа кожного місяця починаючи з листопада 2008 року, розмір щомісячного платежу 800 доларів США.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (пункт 2.4 кредитного договору).

Пунктом 2.9 вказаного договору передбачено, що кредитор припиняє надання траншів кредиту у разі наявності простроченої заборгованості за нарахованими процентами та комісіями, передбаченими цим договором.

Відповідно до пунктів 3.2.3.1. та 3.2 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту (траншів кредиту), нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів.

Відповідальність за прострочення виконання кредитного зобов'язання у вигляді обов'язку достроково повернути кредит у повному обсязі передбачена й пунктом 4.4. цього договору.

На виконання умов цього договору ОСОБА_4 отримала наступні транші: 02 жовтня 2008 року - 10 000 доларів США, 03 жовтня 2008 року - 10 000 доларів США, 08 жовтня 2008 року - 35 000 доларів США, що підтверджується відповідними заявами на видачу готівки № ав/2587557, № ав/2722188, № ав/3022526.

Виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором кредиту щодо його своєчасного й повного погашення, забезпечено порукою ОСОБА_5 на підставі договору поруки № 028/740542-РО від 02 жовтня 2018 року.

На погашення кредиту позичальник ОСОБА_4 внесла два платежі 25 листопада 2008 року - 573 долари США та 31 жовтня 2013 року - 1 300 доларів США.

Статтею 1054 ЦК України передбачено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Частиною четвертою статті 338 ЦПК України 2004 року визначено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Виконавши висновки і мотиви, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції, та встановивши, що зобов'язання за договором не відновлювальної кредитної лінії № 028/740536-KNвід 02 жовтня 2008 року позичальником належним чином не виконано, суди дійшли правильного висновку, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за його невиконання та обґрунтовано стягнули з боржника та поручителя в солідарному порядку заборгованість за кредитом та несплаченими відсотками, яка підтверджена наданим банком розрахунком, який відповідачами не спростовано.

Суди першої та апеляційної інстанцій належним чином виконали вимоги статті 212 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) щодо оцінки доказів і дотрималися вимог статті 213 ЦПК України(у редакції, чинній на момент розгляду справи) щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили обставини у справі та правильно вирішили спір.

Доводи касаційної скарги про відсутність підстав для нарахування відсотків та дострокового повернення суми кредиту через прострочення кредитора, яке позивач допустив не надавши на підпис відповідачам нову редакцію графіку внесення платежів за користування фактично отриманими коштами, не дають підстав для скасування оскаржуваних рішень суду, так як зводяться до переоцінки доказів, такі доводи були предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанцій і не знайшли свого підтвердження. При цьому сума заборгованості за процентами була нарахована, виходячи з наданої суми траншів на загальну суму 55 тис. доларів США, а не на встановлений договором максимальний ліміт у розмірі 96 тис. доларів США.

Посилання заявника про те, що мало місце прострочення кредитора, матеріалами справи не підтверджується.

Інші аргументи касаційної скарги є аналогічними викладеним в апеляційній скарзі та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

З урахуванням того, що касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України колегія суддів поновлює виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
Г.І. Усик