Справа № 645/1162/17
Провадження № 2/645/157/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_3. ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8 міської ради ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 міської ради в особі її Департаменту реєстрації, треті особи - Приватний нотаріус ОСОБА_8 міського нотаріального округу ОСОБА_11, Дванадцята ОСОБА_8 державна нотаріальна контора про поновлення строку на звернення до суду, про переведення прав та обовязків покупця частини житлового будинку і про визнання привілеєвого права на її придбання, про визнання права власності на ? частину цього житлового будинку, про захист права власності шляхом визнання недійсними записів в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та виселення , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_10 у березні місяці 2017 року звернувся до суду з позовом, який пізніше уточнював, де кінцево просить поновити йому строк на звернення до суду щодо визнання привілієвого (переважного) права на ? частину жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові під час його придбання ОСОБА_3 і ОСОБА_4, визнати за ним привілієве (переважне) право на придбання ? частини цього будинку під час його купівлі-продажу 22.09.2003р., перевести на нього права та обов'язки покупця і визнати його власником цієї відчуженої частини будинку, а в цілому визнати за ним право приватної власності на 3/4 частини жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові з урахуванням успадкованої ним 1/4 частини цього ж будинку; визнати недійсним та скасувати реєстраційний запис № 2635688 від 24.10.2003 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року, реєстр № 2714; виселити ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з усім належним їм майном із займаної ними 1/2 частини спірного будинку № 5 із одночасним зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою; визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 право власності на 246 361,86 грн. за ? частину жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року та стягнути з відповідачів у рівних частинах на його користь судові витрати.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що ним і його рідним братом ОСОБА_6 успадковано у рівних частинах за заповітом, посвідченого 12-ою ОСОБА_8 державною нотаріальною конторою 02.02.1988 року (реєстр № 3-547), право на 1/2 частку житлового будинку із надвірними прибудовами № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові після смерті 13.12.1994 року їх матері ОСОБА_12, що підтверджується їх спільною письмовою заявою від 05.06.1995 року про прийняття спадщини. Інша частина цього житлового будинку у розмірі його 1/2 частини належала ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.1978 року (реєстр № 1-1568). 03.11.1995 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 12-ю ОСОБА_8 державною нотаріальною конторою, реєстр № 4-8320, тобто на 1/4 частку спірного будинку. За реєстраційним посвідченням КП ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації свідоцтво про право на спадщину позивачем було зареєстроване у передбачений законом спосіб 29.11.1995 року за номером 149. ОСОБА_6 через свого представника на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12.09.1996 року, сина ОСОБА_7, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом в 12-ій ОСОБА_8 державній нотаріальній конторі 31.01.1997 року, реєстр № 2-293, на 1/4 частину спірного будинку. Влітку 2003 року співвласник ОСОБА_13 вирішила відчужити належну їй 1/2 частину будинку, а тому звернулась до ОСОБА_8 міського бюро технічної інвентаризації із письмовою заявою про надання їй довідки-характеристики для оформлення продажу належної їй частини спірного будинку, де вказала про наявність самовільних прибудов та їх належність співвласнику ОСОБА_10 12.09.2003 року вона отримала витребувану довідку-характеристику, а також витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 1468805, де було зазначено, що цей спірний будинок належить в рівних частинах їй та ОСОБА_6 (по 1/2), що не відповідало дійсності. Незаконно виготовлений документ за змовою ОСОБА_13 і ОСОБА_7 було подано до приватного нотаріуса з метою усунути позивача від участі у здійсненні запланованого правочину купівлі-продажу частини спірного будинку родині ОСОБА_3, який на той час перебував у шлюбі із ОСОБА_4 Змістом нотаріального реєстру № 2714 приватного нотаріуса ОСОБА_11 щодо оформлення правочину купівлі-продажу 1/2 частини спірного будинку від ОСОБА_13 до покупця ОСОБА_3 доводиться, що 22.09.2003 року цей правочин вчинено з грубим порушенням пріоритету позивача на придбання цієї частки як співвласника цього будинку за очевидними зловживаннями представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, який навмисно оформлював довіреність від батька без точної вказівки успадкованої ним частини будинку, привласнивши 1/4 частину цього будинку, що належить позивачу, та відмовившись в кінцевому результаті від переважного права купівлі відчужуваної ОСОБА_13 частини будинку за іншу особу, яка такого волевиявлення не робила, та також безпідставно зазначивши у своїй письмовій заяві від 22.09.2003 про належність прибудови літ. А4, сараїв літ. К, Л його батькові ОСОБА_6, хоча продавець ОСОБА_13 письмово стверджувала про інше. У 2016 році позивач із офіційного реєстру речових прав дізнався, що 1/2 частина спірного будинку безпідставно зареєстрована за ОСОБА_6, а друга 1/2 частина за ОСОБА_3, а він у числі співвласників відсутній, через що став звертатися до міського бюро технічної інвентаризації і державних реєстраторів. В результаті за ним зареєстрували належну йому 1/4 частку у спірному будинку, але залишили без змін попередні відомості про власників, а тому загалом замість одиниці у власності на будинок виникла 1+1/4 частини, чого не може бути в дійсності. Дану помилку під час судового засідання у справі за власною ініціативою виправив представник відповідача ОСОБА_6 - його рідний син ОСОБА_7 Вартість відчуженої ОСОБА_13 1/2 частини житлового будинку за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року становить 42400,00 грн. (пункт 3 договору), яка за висновком професійного оцінювача від 11.10.2017 року з урахуванням індексів інфляції становить 246 361,86 грн. і на забезпечення позову внесена позивачем на депозитний рахунок, що підтверджується платіжним документом, який долучений до матеріалів цієї цивільної справи. Посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просить суд захистити його порушене майнове право. ОСОБА_3 і його дружину позивач вважав орендарями частини жилого будинку, а про те, що вони є її власниками за договором купівлі-продажу з порушенням його конституційних прав, дізнався лише восени 2016 року.

Позивач ОСОБА_10 у судовому засіданні у справі присутній не був, однак письмовою заявою просив суд слухати її за його відсутності, але у присутності його представника ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги. Позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідачів на його користь судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні вказані позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що правочин купівлі-продажу частини спірного житлового будинку відбувся 22.09.2003 року з повним дотриманням діючого на той час законодавства, а навесні 2018 року він виправив помилку у реєстрі речових прав за власною ініціативою. Свої дії під час участі у оформленні вказаного вище правочину пояснив мотивом неприязнених стосунків з дядьком позивачем у справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що правочин купівлі-продажу частини спірного житлового будинку було вчинено 22.09.2003 року з повним дотриманням діючого на той час законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, а також 25.10.2017 року надала до суду письмові пояснення, де проти позову заперечувала, посилаючись на пропуск позивачем строку для звернення з позовом про переведення на нього прав і обов`язків покупця, на добросовісність її довірителя як набувача прав на спірну нерухомість, на порушення порядку посвідчення правочину з боку приватного нотаріуса ОСОБА_11, яка належним чином не виконала свій обов`язок щодо встановлення дійсних фактичних даних; крім того, також вказувала на неприпустимість думки позивача стосовно вартості 1/2 частини цього будинку у 42400,00 грн., як вказано у договорі від 22.09.2003 року, оскільки вона підлягає індексації на час розгляду справи за наданою нею таблицею індексів інфляції.

Залучена судом до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечувала з міркувань, що аналогічні доводам її чоловіка.

Представник третьої особи - ОСОБА_8 міська рада у особі представника Департамента реєстрації ОСОБА_9, яка діє на підставі довіреності, проти позову заперечувала, посилалась на те, що Департамент не є правонаступником КП ОСОБА_8 міське бюро технічної інвентаризації та позбавлений можливості вносити зміни до Реєстру прав власності на нерухоме майно, котрий є архівною складовою діючого Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати за її відсутності та письмового заперечувала проти позову, так як, на її думку, позов не відповідає дійсності та, як такий, задоволенню не підлягає, адже набувач за договором від 22.09.2003 року є добросовісним. Цей правочин посвідчувався нею згідно із відомостями, що були надані КП ОСОБА_8 міське бюро технічної інвентаризації як держателем на той час електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Третя особа Дванадцята ОСОБА_8 державна нотаріальна контора своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалась, письмово повідомивши суд про слухання справи за відсутності її представника через завантаженість нотаріусів на прийомі громадян, та при цьому свого ставлення до предмету позову не висловила.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходиться до наступного.

Судовим розглядом встановлені наступні обставини (факти) та відповідні правовідносини між сторонами спору з урахуванням пояснень сторін, учасників справи і допиту свідків, дослідження матеріалів справи.

ОСОБА_12 померла 13.12.1994 року (свідоцтво про смерть серії I-ВЛ № 304180 від 14.12.1994).

На день смерті їй належала на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові на підставі договору дарування від 25.03.1948 року, що підтверджується довідкою КП ОСОБА_8 міське БТІ.

Заповітом, посвідченим 12-ою ОСОБА_8 державною нотаріальною конторою 02.02.1988 року (реєстр № 3-547), мати ОСОБА_12, - заповіла право на 1/2 частку житлового будинку із надвірними прибудовами № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові на випадок своєї смерті синам ОСОБА_6 і ОСОБА_10 у рівних частинах.

ОСОБА_6 зареєстрований і постійно проживає в місті Ставрополі Ставропольського краю Російської Федерації, проспект Ворошилова, будинок 3/2-А, кв. 65.

ОСОБА_10, зареєстрований і постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рідні брати ОСОБА_6 і ОСОБА_10 після смерті матері прийняли спадщину шляхом подання 05.06.1995 року до 12-ої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори спільної письмової заяви про прийняття спадщини (спадкова справа № 314/1995, почата 05.06.1995 року, закінчена 31.01.1997 року).

03.11.1995 року ОСОБА_10 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 12-ю ОСОБА_8 державною нотаріальною конторою, реєстр № 4-8320.

За реєстраційним посвідченням КП ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_10 було зареєстроване у передбачений законом спосіб 29.11.1995 року за номером 149.

ОСОБА_6 через свого представника на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12.09.1996 року - сина ОСОБА_7, - отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом в 12-ій ОСОБА_8 державній нотаріальній конторі 31.01.1997 року, реєстр № 2-293, на 1/4 частину спірного будинку, що підтверджується вмістом спадкової справи № 314/1995.

За довідкою КП ОСОБА_8 міське БТІ від 13.12.1996 року № 5-1342, яка видана на вимогу ОСОБА_7, спірний будинок належав ОСОБА_12 у розмірі 1/4 частини, ОСОБА_10 у розмірі успадкованої ним 1/4 частини, ОСОБА_13 у розмірі 1/2 частини, тобто представникові відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 з цієї дати, з 13.12.1996 року, достеменно було відомо про дійсний склад учасників спільної часткової власності на спірний будинок та розмір їх часток у цій власності.

27.07.2017 року за вхідним № 16316 до канцелярії суду надійшли матеріали інвентаризаційної справи на спірний будинок у прошитому і пронумерованому вигляді на 110 аркушах. З цих матеріалів вбачається, що свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 зареєстровано у міському БТІ його представником ОСОБА_7 02.07.1997 року.

Інша частина цього житлового будинку у розмірі його 1/2 частини належала ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.1978 року (реєстр № 1-1568).

У вересні 2003 року ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_1) звернулась до БТІ із власноруч написаною письмовою заявою надати їй довідку-характеристику для оформлення продажу належної їй частини спірного будинку з відміткою про належність наявних самовільних прибудов співвласнику ОСОБА_10 (інв.справа, арк.83).

На її вимогу 12.09.2003 року її представник за довіреністю ОСОБА_14, - отримала витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 1468805, де зазначено, що цей спірний будинок належить в рівних частинах їй та ОСОБА_6 (по 1/2), що не відповідає дійсності, так як йому приписана частка цього будинку у розмірі 1/4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.11.1995, реєстр № 4-8320, яка належить ОСОБА_10

22 вересня 2003 року поміж ОСОБА_13 у особі її представника ОСОБА_14 і ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку у розмірі його 1/2 частини за адресою: провулок Танкопія № 5 в місті Харкові, - який розташований на земельній ділянці площею 648 кв.м. за 42 400,00 грн.

Цей договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11 (реєстр № 2714).

24.10.2003 року ОСОБА_3 отримав витяг № 1818250 про реєстрацію права власності на 1/2 частину спірного будинку, реєстраційний № 2635688.

Інформаційною довідкою № 58408253 від 29.04.2016 року підтверджується, що в офіційному реєстрі речових прав 1/2 частина спірного будинку зареєстрована за ОСОБА_6, а друга 1/2 частина за ОСОБА_3 При цьому дані про частку у цій спільній власності на позивача відсутні.

07.07.2016 року до реєстру внесений запис 15335149, за яким ОСОБА_10 є власником 1/4 частки на житловий будинок № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстр № 4-8320, виданого 12-ою ОСОБА_8 ДНК.

Відтоді сумарна величина на спірний будинок стала складати 1/2 + 1/2 + 1/4 = 1 : 1/4 замість потрібної одиниці.

Під час слухання справи, позивачем отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно довідкою № 128143005 від 19.06.2018 о 14:39:34, за змістом якої вбачається, що під час розгляду цієї справи в суді представник відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_7, - вніс зміни до Державного реєстру на підставі тільки свідоцтва про право на спадщину від 31.01.1997 року (реєстр № 2-293) 12-ої ХДНК 26.03.2018 (номер запису про право власності: 25767905), а підставою внесення цього реєстраційного запису стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40683264 від 18.04.2018 11:05:11, - державного реєстратора ОСОБА_15 Департамента реєстрації ОСОБА_8 міської ради. Таким чином на цей час відповідачу ОСОБА_6 за даними Державного реєстру вже належить не 1/2 частка спірного будинку, а 1/4 частка, як і повинно було бути.

Безспірно встановлено, що будинок № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові є об`єктом спільної часткової власності, в якому станом на 12.09.2003 року ідеальні частки були розподілені таким чином: ОСОБА_13 - 1/2, ОСОБА_10 - 1/4, ОСОБА_6 - 1/4.

Доказів виділу цих часток в натурі суду не надано і в матеріалах справи вони відсутні.

На час вчинення і посвідчення договору купівлі-продажу від 22.09.2003 року діяв Цивільний кодекс України в редакції 1963 року, вимог якого і слід було дотримуватися сторонам договору, його учасникам та приватному нотаріусу.

Відповідно до ч.1 ст.113 ЦК 1963 року володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно із ст.114 ЦК 1963 року (1) при продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності має право привілеєвої купівлі частки, що продається по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів. (2) Продавець частки в спільній власності зобов'язаний повідомити в письмовій формі решту учасників спільної часткової власності про намір продати свою частку сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов, на яких продає її. Якщо решта учасників спільної часткової власності відмовиться від здійснення права привілеєвої купівлі або не здійснить цього права щодо будинків протягом одного місяця, а щодо іншого майна протягом десяти днів з дня одержання повідомлення, продавець вправі продати свою частку будь-якій особі. Якщо кілька учасників спільної часткової власності виявили бажання придбати частку в спільній власності, право вибору покупця надається продавцю. (3) При продажу частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців може звернутися до суду з позовом про перевід на нього прав і обов'язків покупця.

ОСОБА_13 у особі представника за довіреністю ОСОБА_14 свій обов`язок в контексті ч. 2 ст. 114 ЦК 1963 року не виконала, під час продажу своєї частки у спільній частковій власності сторонній особі в письмовій формі співвласника ОСОБА_10 про намір продати свою частку цій сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов, на яких продає її, не повідомила, через що він не мав реальної можливості дізнатися про такі наміри продавця та зробити або реалізувати своє належне волевиявлення з приводу предмета купівлі-продажу у встановлений законом строк та бути присутнім під час вчинення і посвідчення відповідного договору, що підтверджується матеріалами справи.

Натомість у приватного нотаріуса ОСОБА_11 був присутній представник іншого співвласника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, якому письмово про свій намір ОСОБА_13 не повідомила, але усно це зробила, оскільки йому було відомо про день, час і місце вчинення правочину, куди він з`явився із необхідними документами аби договір відбувся.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 і покупця ОСОБА_3, які знайомі, за їх повідомленням суду, з 1998 року, об`єднує одна віра, бо вони обидва є членами міжнародної релігійної організації Свідків ОСОБА_16, що й обумовило їх спільну поведінку під час планування, організації, вчинення й оформлення у нотаріуса договору купівлі-продажу частки ОСОБА_13 у спільному будинку 22.09.2003 року.

ОСОБА_7 було достеменно з грудня 1996 року відомо, що його дядько ОСОБА_10 є співвласником будинку як спадкоємець у розмірі 1/4 частки, але не повідомив про це приватного нотаріуса, не звернув його увагу на відсутність ОСОБА_10 під час посвідчення правочину, а навпаки навмисно із неприязнених стосунків з власником дядьком (позивачем) зробив усі дії задля того, щоб усунути позивача від участі у цьому нотаріальному процесі, а саме: погодився з тим, що його батькові належить саме 1/2 частина спірного будинку замість успадкованої ним 1/4 частки, що попередньо було підтверджено у незаконний спосіб сформованим витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 1468805 від 12.09.2003 року, який не відповідав дійсності та надавав можливість ввести у оману нотаріуса щодо дійсного кола учасників того процесу аби не отримувати згоду ОСОБА_10 на вчинення цього договору купівлі-продажу. ОСОБА_17 відмовився від права привілеєвої купівлі відчужуваної частки від імені свого батька (довірителя), підписавши відповідну письмову заяву 22.09.2003 року, зазначивши:Від переважного права купівлі я як співвласник загальної часткової власності на підставі ст.114 ЦК України відмовляюсь. Крім того, іншою письмовою заявою того ж дня він стверджував, що прибудова літ. А4, сараї літ. К, літ. Л виконані особисто його батьком ОСОБА_6, тоді як продавець частки у своїй письмовій заяві до бюро технічної інвентаризації у вересні 2003 року вказувала про належність наявних самовільних прибудов за тими ж літерами співвласнику ОСОБА_10, а не ОСОБА_6 (інв.справа, арк.83).

Відтак, через неправомірні дії і бездіяльність продавця ОСОБА_13 у особі її представника, а також ОСОБА_7 вимоги ст.ст. 113, 114 ЦК 1963 року під час вчинення і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 22.09.2003 року дотримані не були, як це підтверджується матеріалами справи, що призвело до порушення законних прав співвласника ОСОБА_10, який вважав родину ОСОБА_3 орендарями частки ОСОБА_13 у будинку за вказаною адресою, а документально дізнався про наявність порушення його майнових прав у лютому 2017 року, коли адвокат роз`яснив йому зміст витягу із реєстру нерухомості, після чого він звернувся з позовом до суду.

Неправильна інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була виправлена ОСОБА_7 тільки 18 квітня 2018 року під час розгляду цієї справи.

Отже, триваюче правопорушення, яке виникло з дати видачі невірного за змістом витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 1468805 про склад співвласників спірного будинку, себто з 12.09.2003 року, припинилося 18.04.2018 року, під час слухання цієї цивільної справи, з власної ініціативи відповідача ОСОБА_6 у особі його представника ОСОБА_7

За сталою судовою практикою відповідно до абзаців 3 і 4 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, пропуск встановленого ч.3 ст.114 ЦК тримісячного строку не є підставою для відмови в прийнятті позову про перевід прав і обов'язків покупця. Суд вправі поновити цей строк, якщо дійде висновку, що його пропущено з поважних причин. У рішенні про задоволення позову має бути зазначено про заміну покупця позивачем у договорі купівлі-продажу та в інших документах про реєстрацію будинку, а також про стягнення з позивача на користь відповідача оплаченої останнім суми.

Суд вважає доведеним поважність причин пропуску строку звернення до суду з боку позивача, а тому поновлює його.

Заява представника відповідача ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності у даному випадку не підлягає задоволенню, так як про порушення свого законного права позивач дізнався у лютому 2017 року, оскільки цьому сприяли неправомірні дії вказаних вище осіб, а тому раніше він не міг і не повинен був знати про порушення належного йому права власності та права привілеєвої купівлі відчужуваної частки ОСОБА_13, а наведені стороною відповідачів обставини є їх припущеннями, які не є доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Суд критично ставиться до думки відповідачів стосовно неправильного визначення розміру грошової компенсації оплаченої ОСОБА_3 продавцю 1/2 частки спірного будинку суми у 42 400,00 грн. 22.09.2003 року, так як йдеться про перевід прав і обов`язків покупця, а не купівлю позивачем цієї частки у нього за ринковою вартістю з урахуванням наявних поліпшень спірної частини будинку.

Професійний оцінювач у своєму висновку від 11.10.2017 року вказав, що вартість цієї частини будинку у розмірі 42 400,00 грн. на час розгляду справи становить з урахуванням індексів інфляції 246361,86 грн., яка на забезпечення позову внесена позивачем на депозитний рахунок, що підтверджується платіжним документом, який долучений до матеріалів цієї цивільної справи.

Відповідачам слід врахувати, що за ст. 661 ЦК України в редакції 2003 року (1) у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. (2) Правочин щодо звільнення продавця від відповідальності або щодо її обмеження у разі витребування товару у покупця третьою особою є нікчемним.

Права і обов`язки покупця 1/2 частки будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові підлягають переведенню з ОСОБА_3, ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року (реєстр № 2714) на позивача ОСОБА_10 та в інших документах про реєстрацію будинку, у зв`язку з чим реєстраційний запис № 2635688 від 24.10.2003 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 (НОМЕР_2) на 1/2 частину жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року (реєстр № 2714) підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

В звязку з чим, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають зняттю з реєстраційного обліку за адресою: м.Харків, провулок Танкопія, буд. 5.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_10 щодо виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: м.Харків, провулок Танкопія, буд.5, то суд вважає, що дана вимога передчасна, оскільки рішення стосовно позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку повинно набрати законної сили.

Як унормовано ст. 392 ЦК України в редакції 2003 року, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Беручи до уваги, що на позивача переведені права і обов`язки покупця 1/2 частини будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором від 22.09.2003 року, а також те, що він є власником 1/4 частини цього ж будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 03.11.1995 року 12-ю ОСОБА_8 державною нотаріальною конторою, реєстр № 4-8320, що зареєстровано в КП ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації 29.11.1995 року за номером 149, то за позивачем необхідно визнати право приватної власності на 3/4 частини спірного будинку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_10 задовольняються, а позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3900 грн. та ним понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 304 грн., що підтверджено належними і допустими доказами з урахуванням складності справи і кваліфікації адвоката представника позивача, тому з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частинах на користь ОСОБА_10 підлягають стягненню судові витрати у справі у розмірі 32 204,00 грн., тобто з кожного по 10 734,67 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 1-13, 15, 17, 18, 76-83, 89, 90, 95, 141, 227, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 112, 113, 114 ЦК України в редакції 1963р., ст. ст. 3, 13-16, 392, 661 ЦК України в редакції 2003 р., суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 міської ради в особі її Департаменту реєстрації, треті особи Приватний нотаріус ОСОБА_8 міського нотаріального округу ОСОБА_11, Дванадцята ОСОБА_8 державна нотаріальна контора про поновлення строку на звернення до суду, про переведення прав та обовязків покупця частини житлового будинку, про визнання привілеєвого права на її придбання, про визнання права власності на ? частину цього житлового будинку, про захист права власності шляхом визнання недійсними записів в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та виселення задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_10 строк на звернення до суду щодо визнання за ним привілієвого (переважного) права на придбання ? частини жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року (реєстр № 2714).

Визнати за ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_3) привілієве (переважне) право на придбання ? частини жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року (реєстр № 2714).

Перевести на ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_3) права та обов'язки покупця ? частини жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року (реєстр № 2714).

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ММ № 103116, виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 02 лютого 1999 року), і за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3), право власності на 246 361,86 грн. за ? частини жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року (реєстр № 2714).

Визнати ОСОБА_10 ( ІПН НОМЕР_3) власником ? частини жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові замість ОСОБА_3 (НОМЕР_2) і ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3).

Визнати в цілому право приватної власності ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_3) на 3/4 частини жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові з урахуванням успадкованої ним 1/4 частини цього ж будинку.

Визнати недійсним та скасувати реєстраційний запис № 2635688 від 24.10.2003 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на 1/2 частину жилого будинку № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові за договором купівлі-продажу від 22.09.2003 року (реєстр № 2714).

Зняти ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) і ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3) з реєстраційного обліку за адресою: будинок № 5 по провулку Танкопія в місті Харкові.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3), у рівних частинах на користь ОСОБА_10 ( ІПН НОМЕР_3) його судові витрати у справі у розмірі 32 204,00 грн., у тому числі 3900 грн. сплаченого ним судового збору і 28 304 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто з кожного по 10 734,67 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана ним протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасником справи до або через Фрунзенський районний суд міста Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_10, (ІПН НОМЕР_3), зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) : м.Харків, провулок Танкопія, 7;

Відповідач - ОСОБА_6, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1;

Відповідач - ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_2), зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) : АДРЕСА_2;

Відповідач - ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_3), зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) : АДРЕСА_2;

Третя особа - ОСОБА_8 міська рада у особі її Департамента реєстрації, місцезнаходження за адресою: м.Харків, 61003, площа Конституції, буд. 7;

Третя особа - Приватний нотаріус ОСОБА_8 МНО ОСОБА_11, місцезнаходження за адресою: м.Харків, вулиця Новгородська, 38/44;

Третя особа - Дванадцята ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м.Харків, вулиця Мельникова, 2.

Повний текст рішення складено 28.12.2018 року.

Суддя