АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 644/4849/17 (категорія: інші)

Провадження № 22ц/790/2501/18

14 червня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М.,

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргоюпредставника Сівірікова Романа Ігоревича - ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року (суддя - Саркісян О.А.)

у цивільній справі (№ 644/4849/17) за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сівірікова Романа Ігоревича, начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Цимбал Сергія Володимировича, заінтересована особа: комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2017 року ОСОБА_5 подав скаргу, яку в подальшому уточнив та просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8., вчинених у виконавчому провадженні № 40567950, які полягають у: відкритті виконавчого провадження після закінчення строку пред'явлення до виконання виконавчого документу; не направленні ОСОБА_5 рекомендованим листом копії постанови про відкриття виконавчого провадження; здійсненні примусового виконання виконавчого документу без пересвідчення в отриманні ОСОБА_5 копії постанови про відкриття виконавчого провадження; не надісланні ОСОБА_5 усіх постанов державного виконавця, винесених у виконавчому провадженні; не зняття арешту з майна ОСОБА_5 та скасування усіх заходів примусового виконання рішення, у тому числі і розшуку належного ОСОБА_5 автомобіля Chevrolet Lacetti 2006 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, в момент закінчення виконавчого провадження; не зазначенні у постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту з майна ОСОБА_5; а також просив визнати протиправною бездіяльність начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_11., яка полягає у нездійснені належного контролю за законністю здійснення виконавчого провадження № 40567950.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 30 липня 2017 року о 1 годині 36 хвилин він був зупинений працівниками поліції під час керування належним йому автомобілем Chevrolet Lacetti 2006 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 з мотивів знаходження вказаного автомобіля у розшуку, який оголошено державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ГУТУЮ у Харківській області ОСОБА_8 ще у лютому 2014 року в межах виконавчого провадження. Через наявність арешту та оголошеного розшуку автомобіль було затримано та примусово евакуйовано працівниками поліції на майданчик Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області під час прямування на відпочинок. Проте всупереч ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 2014 року його державним виконавцем не було повідомлено як про факт відкриття виконавчого провадження № 40567950 так і про факт накладення арешту та оголошення розшуку майна, у тому числі належного йому вказаного автомобіля.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Суд вирішив визнати неправомірними дії ДВ Орджонікідзевського ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8., вчинених у виконавчому провадженні № 40567950, які полягають у: не направленні ОСОБА_5 рекомендованим листом копії постанови про відкриття виконавчого провадження; здійсненні примусового виконання виконавчого документу без пересвідчення в отриманні ОСОБА_5 копії постанови про відкриття виконавчого провадження; не надісланні ОСОБА_5 усіх постанов державного виконавця, винесених у виконавчому провадженні; не зняття арешту з майна ОСОБА_5 та скасування усіх заходів примусового виконання рішення, у тому числі і розшуку належного ОСОБА_5 автомобіля Chevrolet Lacetti 2006 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, в момент закінчення виконавчого провадження; не зазначенні у постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту з майна ОСОБА_5

Також, суд вирішив визнати протиправною бездіяльність начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_11., яка полягає у нездійснені належного контролю за законністю здійснення виконавчого провадження № 40567950.

В іншій частині вимог ОСОБА_5 суд вирішив відмовити.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8. - ОСОБА_4 просить ухвалу в частині задоволення скарги скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені скарги відмовити у повному обсязі.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_8. - ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_8 працював у Орджонікідзевському ВДВС ХМУЮ у період з 01.10.2012 року по 07.09.2015 рік, а питання про закінчення виконавчого провадження вирішувалось не ним, а іншим державним виконавцем.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом не надсилалась у зв'язку відсутністю необхідного фінансування витрат на вказаний вид направлення поштової кореспонденції.

Проте усі постанови, які приймались ОСОБА_8 в межах вказаного виконавчого провадження, щодо яких у Законі прямо вказаний порядок направлення простою кореспонденцією, у тому числі і постанова про відкриття виконавчого провадження, надсилалися ОСОБА_8 на адресу боржника, вказану у виконавчому документі і у поданій ним скарзі АДРЕСА_1, що підтверджується супровідними листами із зазначенням дати та номера вихідної кореспонденції, які містяться у матеріалах виконавчого провадження.

Таким чином, твердження боржника про те, що йому було невідомо про факт відкриття виконавчого провадження не відповідає дійсності, державним виконавцем у визначеному законом порядку направлялися йому усі постанови, які виносились у ході здійснення виконавчого провадження, що в свою чергу вказує на неповне з'ясування судом першої інстанції дійсних обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам.

Крім того, заява стягувача про погашення боржником заборгованості надійшла до органу ДВС 27.10.2015 p., тобто вже після звільнення ОСОБА_9 з роботи.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.04.2016 р. була винесена старшим державним виконавцем Гусєвою Н.Г. та затверджена Начальником відділу Орджонікідзевського відділу ДВС ХМУЮ Здоровком О.І.

Відтак, незаконність незняття арешту з майна ОСОБА_5 в момент закінчення виконавчого провадження, незазначення у постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту не може бути визнана протиправними діями ОСОБА_8. та ОСОБА_11, оскільки вони станом на дату закінчення виконавчого провадження не мали до нього жодного відношення.

З урахуванням ч. 6 ст. 28, ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 28.12.2015 р., чинній на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) після надходження заяви стягувача про погашення заборгованості боржником, 21.04.2016 р. старшим державним виконавцем Гусєвою Н.Г. було винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (затверджена начальником відділу Здоровком О.І.) та про стягнення з боржника виконавчого збору, які не виконані боржником до цього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у ред. від 28.12.2015 p., чинній на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) у зв'язку з тим, що боржником не було сплачено виконавчий збір та не відшкодовано витрат« виконавчого провадження, старший державний виконавець Гусєва Н.Г. правомірно не зазначила у постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту з майна Боржника.

Крім того, відповідно до п. 9.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5 (у редакції станом на 2014 р.) начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

Тобто законодавство не вимагало від начальників відділів ДВС здійснювати наскрізну перевірку усіх без виключення виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні у всіх державних виконавців відділу. Це є логічним, оскільки враховуючи значну кількість виконавчих проваджень, перевірка начальником кожного рішення та постанови підпорядкованих йому працівників є об'єктивно неможливою.

Враховуючи значну кількість виконавчих проваджень, які знаходились у провадженні Орджонікідзевського ВДВС у період перебування ОСОБА_11 на посаді начальника відділу, ним вчинялися усі можливі дії щодо забезпечення належного контролю за роботою, рішеннями та діями підлеглих працівників. Про це свідчить кількість проведених ним перевірок виконавчих проваджень у 2014-2015 pp., до яких ВП №40567950 не увійшло.

Таким чином, на думку апелянта ОСОБА_5, не доведено факту бездіяльності, а тим більше протиправності бездіяльності начальника відділу ДВС ОСОБА_12, так само як і усіх вищестоящих посадових осіб, які мають право здійснювати контроль за законністю дій та рішень державного виконавця в кожному окремому виконавчому провадженні. Крім того, з 01.11.2015 р. ОСОБА_11 не працює на посаді начальника відділу ДВС, а отже визнання судом протиправною його бездіяльності щодо нездійснення належного контролю у питанні не зняття арешту у день закінчення виконавчого провадження є безпідставним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в ред. Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 26 березня 2013 року відповідно до реєстру виконавчих листів, до Орджонікідзевського ВДВС було передано судовий наказ № 2-6311, виданий 03.07.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за централізоване опалення та гарячу воду у розмірі 3080,41 грн з заявою стягувача про примусове виконання. Судовий наказ набрав законної сили 27.03.2012 року.

Строк пред'явлення судового наказу до виконання- один рік, і протягом цього строку стягував пред'явив його до примусового виконання.

Відповідно до постанови від 04.11.2013 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_8 було відкрито виконавче провадження за № 40567950.

Задовольняючи частково скаргу суд першої інстанції виходив з того, що в діях державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_8. не було порушень в частині відкриття виконавчого і в цій частині відмовлено у задоволені скарги. Однак у зв'язку з тим, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, а відтак, як наслідок виконання останнім або невиконання рішення, інші процесуальні дії вчинені державними виконавцями під час примусового виконання є передчасними, а тому в цій частині суд першої інстанції задовольнив скаргу.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі.

Так, дійсно, як правильно зазначав суд першої інстанції суб'єктом оскарження не надано доказів виконання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження» про направлення боржнику ОСОБА_5 копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом і в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

У зв'язку з цим, постановою начальника Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Здоровко О.І. про перевірку виконавчого провадження від 01.08.2017 року, були скасовані постанова № 40567950 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.02.2014 року та постанову № 40567950 про розшук майна боржника від 24.02.2014 року, яким було накладено арешт та оголошено в розшук автомобіль та дії державних виконавців під час примусового виконання виконавчого провадження такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, представником ОСОБА_8. - ОСОБА_13 в апеляційній скарзі було підтверджено факт того, що державним виконавцем ОСОБА_8 не направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом.

Разом з тим, задовольняючи скаргу в частині визнання неправомірними дії державного виконавця ОСОБА_8., що полягають у: не зняття арешту з майна ОСОБА_5 та скасування усіх заходів примусового виконання рішення, у тому числі і розшуку належного ОСОБА_5 автомобіля Chevrolet Lacetti 2006 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, в момент закінчення виконавчого провадження; у не зазначенні у постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту з майна ОСОБА_5 суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вирішення цих питань повинні були вирішуватись державним виконавцем Гусєвою Н.Г., а не ОСОБА_14

Ці обставини були відомі ОСОБА_5 і його представнику адвокату ОСОБА_15 до вирішення справи по суті, оскільки ОСОБА_5 та його представником долучено до скарги у якості доказів копію постанови державного виконавця Гусєвої Н.Г. від 21.04.2016 року про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_8. в частині висновків суду відносно бездіяльності начальника відділу Орджонікідзевського ВДВС ОСОБА_11, оскільки ОСОБА_11 з апеляційною скаргою чи з заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_8. не звертався і довіреності на представництво інтересів ОСОБА_14 не надавав.

Крім того, суд визнав неправомірними певні дії державного виконавця ОСОБА_8. з якими погоджується і суд апеляційної інстанції, за період потягом якого ОСОБА_11 перебував на посаді начальника Орджонікідзевського ВДВС і мав би здійснювати контроль за виконанням повноважень підлеглих йому державних виконавців у відповідності до ч.1, ч.2 ст.83 Закону «Про виконавче провадження» (станом на відкриття виконавчого провадження).

За таких обставин ухвала суду першої інстанції від 08.11.2017 року підлягає частковому скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Питання про розподіл апеляційний суд вирішує у відповідності до вимог ст.142 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 371, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України (в редакції закону №2147- V 111 від 03.10.2017 р.), апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року про визнання неправомірними дій державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8, вчинених у виконавчому провадженні № 40567950, які полягають у не зняття арешту з майна ОСОБА_5 та скасування усіх заходів примусового виконання рішення, у тому числі і розшуку належного ОСОБА_5 автомобіля Chevrolet Lacetti 2006 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, в момент закінчення виконавчого провадження та не зазначенні у постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту з майна ОСОБА_5 скасувати і в задоволені цих вимог ОСОБА_5 відмовити.

В іншій частині ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 35 грн. 24 коп. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина