Справа № 370/2005/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1733/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 46 26.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Судді-доповідача Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тесса Плюс», ОСОБА_9, ОСОБА_10, Управління Держгеокадастру у Макарівському районі, третя особа - Пашківська сільська рада про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування кадастрових номерів та скасування державної реєстрації земельних ділянок, -

встановив:

У вересні 2016 року позивачі звернулися з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням 5 сесії 22 скликання Пашківської сільської ради народних депутатів Макарівського району Київської області від 13 жовтня 1995 року сільськогосподарському пайовому підприємству «Перемога» с.Пашківка, Макарівського району, Київської області 15 листопада 1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 на загальну площу 3115,3 га землі в межах згідно з план-схемою, а також у постійне користування передано 645,9 га землі, на підставі рішення Пашківської сільської ради від 13 жовтня 1995 року.

Рішенням 7 сесії 23 скликання Пашківської сільської ради було передано СПП «Перемога» у колективну власність земельну ділянку 645,9 га, яка раніше перебувала у постійному користуванні даного суб'єкта.

24 вересня 2006 року сільським головою с. Пашківка було укладено договір про розроблення технічної документації із землеустрою на виготовлення державних актів та присвоєння кадастрових номер на кожну земельну ділянку №12/044-25/09 з Науково-Виробничою фірмою «Нові технології - ГІС» м. Херсон. Проте виконавець свої зобов'язання не виконав і передав лише три примірники технічної документації. Позивачі звернулися до землевпорядної організації ФОП ОСОБА_11 й виготовили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі.

Позивачі звернулися до Управління Державного земельного агентства з метою отримання витягу з державного земельного кадастру, проте їм було відмовлено, оскільки земельні ділянки перетинаються між собою.

Враховуючи зазначене та з урахуванням уточнення позовних вимог, позивачі просили суд визнати недійсним та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю «Теса Плюс» (НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4), ОСОБА_10 (НОМЕР_5; НОМЕР_6), ОСОБА_9 (НОМЕР_7). Також позивачі просили скасувати записи в Книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю по вищевказаним ділянкам.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 16 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаються на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Свої вимоги мотивували тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що земельна ділянка, яка належить ТОВ «Теса Плюс» має цільове призначення для фізичної культури та спорту, що викликає сумнів, адже розташована серед земель сільськогосподарського призначення. Також не було враховано того факту, що схеми та графічні зображення, які розроблені Київським науково-дослідним інститутом землеустрою та Науково-виробничою фірмою «Нові технології» м. Херсон щодо організації земельних часток (паїв) реформованого КСП «Перемога» свідчать про організацію даних земель ще до того, як відповідачі набули права власності на земельну ділянку.

На думку апелянтів судом не взято до уваги факт неодноразового перепродажу земельної ділянки, яка на даний момент належить ТОВ «Теса Плюс», не досліджено чи дійсно ТОВ «Теса Плюс» є добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_8.

У зв'язку з зазначеним, апелянти просили скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачі звернулися до ФОП ОСОБА_11 й виготовили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельні частки (паї) для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується наданою технічною документацією (т.1 а.с. 56-64, 65-71, 72-82, 83-95, 214-215).

Судом також встановлено, що позивачам було відмовлено у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки дані земельні ділянки перетинаються із земельними ділянки, що належать відповідачам (т.1 а.с.102, 107,112,117, 122, т.2 а.с.11,28, 39, 51, 65, 76).

Як вбачається із матеріалів, а саме із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 квітня 2010 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «КСК Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теса Плюс», предметом договору є земельна ділянка, загальною площею 325,3946 га, із кадастровим номером НОМЕР_8, яка розташована на території Пашківської сільської ради, цільове призначення - фізична культура та спорт (т.1 а.с.208-209). Відповідно до даного договору, а також акту приймання-передачі земельної ділянки від 13 квітня 2010 року (т.1 а.с. 210) ТОВ «Теса Плюс» є добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_8.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1 ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати:з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ТОВ «КСК Груп» та ТОВ «Теса Плюс» з дотриманням вимог чинного законодавства, а отже посилання апелянтів на недобросовісність набуття ТОВ «Теса Плюс» земельної ділянки, з кадастровим номером НОМЕР_8 є безпідставною та необґрунтованою.

Даний факт також підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 14 листопада 2011 року (т.1 а.с.157-169).

Відповідно до положень ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Слід зазначити, що згідно із ст.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами були здійснені певні етапи по оформленню права власності на земельні ділянки, зокрема виготовлення технічної документації, проте ними не було набуто зазначене право власності у відповідності до вимог закону й тому в позивачів відсутня обґрунтована вимога щодо витребування зазначених земельних ділянок від добросовісного набувача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів щодо спростування висновків суду про законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення. Колегія суддів не вбачає інших підстав для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ч.6 ст.259, ст.. 268, 383 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 січня 2018 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.C.