Справа № 331/3565/18
Провадження № 2 /331/1054/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

за участю секретаря : Качан К.К.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача : ОСОБА_2

розглянувши в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобов»язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив визнати за ним право на приватизацію шляхом зобов»язання відповідача здійснити приватизацію та прийняти від нього документи за відсутності ордера на житлове приміщення квартири АДРЕСА_1 та документу , що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 19.06.1992 року по 26.03.2010 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав , що йому було відмовлено у приватизації приміщення квартири АДРЕСА_1 через ненадання ордеру та документу , що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 19.06.1992 року по 26.03.2010 року . Однак, оскільки в Департаменті ЖКГ Запорізької міської ради корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року , крім того, у період з 19.06.1992 року по 26.03.2010 року він як дитина сирота перебував у комунальних закладах на повному державному забезпеченні, вважає, що має право на приватизацію .

Ухвалою суддді від 01 червня 2018 року провадження по вказаній справі було відкрите.

07.06.2018 року відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району при розгляді звернення ОСОБА_1 з питань приватизації діяла у межах наданих повноважень та відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, відповідач погодився щодо наведених позивачем обставин про неможливість реалізувати своє право приватизувати житло , у зв»язку з відсутністю чіткого правового регулювання взаємовідносин органу приватизації та громадянина при втраті або неможливості отримання документів.

У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача просила вирішити спір на розсуд суду, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає з 26.03.2010 року по теперішній час у квартирі АДРЕСА_1.

Зазначена квартира є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, що підтверджено технічним паспортом на квартиру.

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 , однак йому було відмовлено 16.11.2017 року з тих підстав, що ним до органу приватизації не було надано ордеру про надання житлової площі та документу , що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 19.06.1992 року по 26.03.2010 року.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XXII). Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п. 18 вказаного Положення громадянином до органу приватизації подаються:оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення;копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", згідно якої до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

З матеріалів справи вбачається , що позивач в спірній квартирі зареєстрований з 26.03.2010 року по теперішній час.

В березні 2018 року позивач звернувся до Департаменту ЖКГ Запорізької міської ради з заявою про надання йому копії ордеру на квартиру АДРЕСА_2, однак йому повідомили, що надати запитувану інформацію неможливо, оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту , корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сиротою, з 27.01.1998 року по 31.08.2006 року навчався у КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа інтернат Запорізької обласної ради, перебував на повному державному забезпеченні, а з 01.09.2006 року по 30.06.2009 року навчався в Осипенківському професійному аграрному ліцеї.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир ( будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірне житлове приміщення не розповсюджується.

Судом встановлено, що з 2010 року до теперішнього часу жодним власником квартири або балансоутримувачами не пред'являлося до позивача ОСОБА_1 претензій щодо незаконності його мешкання у квартирі .

Також, як було встановлено в ході розгляду справи , позивач з 1989 року перебував у державних навчальних закладах на повному державному забезпеченні.

В свою чергу відповідачем не надано доказів використання ОСОБА_1 житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, зокрема вказана обставина підтверджена копією паспорту позивача , яка не містять відповідних відміток.

З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів №500-VI та №2842-12 суд вважає, що позивач мають право на приватизацію жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.345 ЦК України фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Враховуючи те, що, відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, крім того, ОСОБА_1 правом на приватизацію не скористався, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) право на приватизацію квартири АДРЕСА_3 шляхом зобов»язання Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району ( місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 26 , ) здійснити приватизацію та прийняти документи від ОСОБА_1 за відсутності ордера на житлове приміщення квартири АДРЕСА_4 та документу , що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 19.06.1992 року по 26.03.2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 09 серпня 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

07.08.2018