Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача 1 - адвоката ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері. Свої вимоги мотивувала тим, що є матір'ю відповідачів. На даний час позивач непрацездатна, є пенсіонером та отримує пенсію за віком у розмірі 1542,74 грн., немає можливості самостійно забезпечувати себе необхідними медичними препаратами та медичними обстеженнями у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Зазначає, що її утримує син ОСОБА_6, адже вона проживає разом з ним та його сім»єю, він є єдиним годувальником своєї сім»ї та додатково утримує її. Посилається на те, що відповідно до законодавства відповідачі зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків. У зв'язку з чим просить стягнути з ОСОБА_3, аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року і довічно; стягнути з ОСОБА_7 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року і довічно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові. Додатково пояснила, що її син та донька не надають матеріальної допомоги, яку вона потребує, оскільки є пенсіонером з віком та через серйозні проблеми зі здоров»ям потребує постійного лікування та купівлі медичних препарати, оскільки страждає на хворобу ніг та їй потрібна операція, яка кошту 100 тис.грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти позову, надала відзив та пояснила, що позивачка ніколи не виявляла до неї великої любові , не піклувалася про неї. З дитинства про неї піклувалася бабуся та старший брат ОСОБА_3 Зазначила, що проживає з чоловіком та сином, який є інвалідом 2 групи з дитинства. У її родині одна працююча особа, її чоловік ОСОБА_8 з 2010 року вона не працює, займається хатнім господарством та здоров»ям сина, який потребує догляду. Матеріальний стан її сім»ї тяжкий. Майже все, що заробляє чоловік відповідачки витрачає на сплату житлово-комунальних послуг та лікування і реабілітацію сина. В зв»язку з чим просила відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3.в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав відзив та пояснив, що його сім»я складається з трьох осіб. Дружина тимчасово не працює, донька ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в 10-му класі загально освітнього навчального закладу, він працює водієм майже без вихідних і в середньому щомісячно отримує близько 13000,00 грн. і є єдиним годувальником в сім»ї. В зв»язку з чим просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник відповідачки ОСОБА_4 заперечила проти задоволення позову в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_5 позов підтримав повному обсязі, з підстав зазначених в заяві, просив задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні ім. правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також третьої особи у справі ОСОБА_3

Згідно наданих документів позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, яка станом на квітень 2018 р. дорівнюється 1 849,5 грн.

Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачі - її донька та син не надають матеріальної допомоги, яку вона потребує, оскільки є пенсіонером за віком та через погіршення здоров»я змушена проходити медичне обстеження та купувати медичні препарати.

Згідно ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

За правилами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії, виданої ЦОУ ПФУ в м.Києві 25.04.2018 р. за вих.№ 3573, вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_1 її пенсії становить 1 849,5 грн., що є вищим за прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Твердження позивача про недостатність пенсії для лікування не підтверджено належними та допустимими доказами про розмір необхідних витрат, що позбавляє суд визнати позивача такою, що потребує матеріальної допомоги.

Наданими стороною позивача медичними документами не підтверджено необхідність проведення позивачу операці, а також не надано жодного документа про вартість такої операції.

Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, оскільки вони не мають правовго значення для вирішення даного спору та не вливають на висновки суду щодо суті заявлених позивачем вимог.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, ст.ст.51 Конституції України, ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, , керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_2), третя особа: ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на утримання матері в розмірі 1 500,0 грн. щомісячно - відмовити.

В позовних вимогах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: 04214, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_3), третя особа: ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на утримання матері в розмірі 1 500,0 грн. щомісячно - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова