УХВАЛА

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 522/10173/16-ц

провадження № 61-42421ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визнання недійсним договору довічного утримання і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року визнано договір довічного утримання (догляду), укладений 04 вересня 2015 року між ОСОБА_5та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О. В. і зареєстрований у реєстрі за № 1007, недійсним.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення судження суду стосовно висновків почеркознавчої експертизи від 23 червня 2017 року у кримінальній справі № 0008943. в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 серпня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) адвокатом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направлено касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом також із таких підстав.

За змістом пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Таким чином, заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб із 01 січня 2017 року визначено у розмірі 1 600 грн.

Відповідно до підпункту другого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду із позовом) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 грн.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При пред'явленні позову було заявлено дві вимоги немайнового характеру (визнання недійсним договору довічного утримання і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно).

До касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 409 грн 60 коп. З огляду на викладене, заявнику слід доплатити 1 150 грн 40 коп. (640+640)*200%=2560-1409,60=1150,40)

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Усупереч вимогам пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України та пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України особи, яка подала касаційну скаргу, а також особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько