БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа №200/7762/18
Провадження №2/200/2675/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

/заочне/

01 червня 2018 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі судового засідання Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» про визнання дійсним договору, витребування майна із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання договору іпотеки недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання договору іпотеки недійсним, в якому просив визнати Договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, укладеного 02 лютого 2008 року між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним; визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на житловий будинок літ. А загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку площею 1080 кв.м., кадастровий номер :02:300:0006, розташовану за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 обєкт нерухомого майна: літ. А -- житловий будинок загальною площею загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, та земельну ділянку площею 1080 кв.м., розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер -- НОМЕР_1); припинити іпотеку за № 6745064 згідно Іпотечного Договору від 06.03.2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1138, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,108 га, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; вилучити з Державного реєстру речових прав записи про заборону на нерухоме майно (будинок та земельна ділянка) за № 6733941, 6733993, які були внесені на підставі іпотечного договору від 06.03.2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1138, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,108 га, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; вилучити запис про арешт нерухомого майна за № 18642360, накладений постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.01.2017р.; вилучити записи про арешт нерухомого майна 18642667, накладений постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 02 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу в простій письмовій формі. Згідно договору купівлі-продажу від 02 лютого 2008 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 25000 доларів США. Предметом договору купівлі-продажу виступало нерухоме майно, а саме житловий будинок літ. А загальною площею 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, та земельна ділянка площею 1080 кв.м., кадастровий номер :02:300:0006, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В п. 1 Договору сторони зазначили факт передачі Позивачем, як Покупцем за договором купівлі-продажу, грошей в сумі 25000 доларів США і зобовязання ОСОБА_3 укласти з ним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу до 01 березня 2008 року. В установлений договором строк договір купівлі-продажу укладений не був та ОСОБА_3 перестав виходити з Позивачем на зв'язок. Внаслідок того, що Відповідач не виконав зобовязання по укладенню з ним нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу майна, він вимагає виконання зобовязань по передачі у власність вищевказаного нерухомого майна, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_3 належало нерухоме майно: домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок літ. А загальною площею 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, розташоване за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 08.08.2007р. за № в реєстрі 4862, право власності згідно якого було зареєстроване в Дніпропетровському районному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 21.01.2008р. Також, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 1080 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :02:300:0006, розташована за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 08.08.2007р. за № в реєстрі 4863.

За договором купівлі-продажу, укладеним 02 лютого 2008 року між Позивачем та ОСОБА_3 в простій письмовій формі, позивач передав останньому в якості оплати за нерухоме майно, що є предметом договору купівлі-продажу, що розташоване за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, грошову суму у розмірі 25000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складало 126250 грн.

Пунктом 1 вищевказаного Договору, сторони правочину засвідчили факт передачі грошових коштів в сумі 20000 доларів США і зобовязання власника нерухомого майна укласти з Продавцем (ОСОБА_2) нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу до 01 березня 2008 року, за ціною продажу домоволодіння в 25000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складало 126250 грн.

Також, умовами договору купівлі-продажу був встановлений обовязок ОСОБА_3 зареєструвати право власності на земельну ділянку та отримати відповідний Державний акт на право власності .

У встановлений договором купівлі-продажу строк сторони не уклали його в нотаріальній формі, в звязку з невиконанням зобовязань ОСОБА_3, більш того останній почав уникати зустрічі та спілкування з Позивачем.

Статтею 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, внаслідок не виконання ОСОБА_3 зобовязання щодо укладення з ОСОБА_2 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивач має право вимагати виконання зобовязань в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У договорі купівлі-продажу від 02 лютого 2008 року ОСОБА_3 зобовязувався передати ОСОБА_2 у власність нерухоме майно: домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5 в селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В укладеному між Продавцем та Покупцем договорі купівлі-продажу визначені істотні умови, а саме: договір укладено в письмовій формі і відповідає вимогам ст. 638 ЦК України; згідно ст. 656 ЦК України сторони договору визначили предмет договору купівлі-продажу житловий будинок літ. А загальною площею 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, та земельна ділянка площею 1080 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :02:300:0006, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; в договорі вказана ціна, яка була сплачена Позивачем в повному обсязі при укладанні договору, що відповідає ст. 632 ЦК України; сторони договору визначили строк передачі Позивачу у власність нерухомого майна 01 березня 2008 року, що відповідає положенням ст. 664 ЦК України. Таким чином, в договорі обумовлені всі істотні умови, встановлені законодавством.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

З огляду на вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання дійсним укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, та визнання за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно (домоволодіння та земельна ділянка) відповідає вимогам закону, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності, визнання правочинів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності, та вилучення записів з реєстрів іпотек, заборони відчуження нерухомого майна, речових прав, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що домоволодіння та земельна ділянка, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Південне , вул. Виноградна, буд. 5 обтяжені іпотекою та забороною відчуження відповідно до іпотечного договору від 06 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № в реєстрі 1138, надалі за текстом «Іпотечний договір». Іпотечний Договір був укладений вже після укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна: домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по вул. Виноградна, буд. 5 в селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Тому, вимоги щодо визнання права власності на майно за Договором купівлі-продажу від 02 лютого 2008 року, витребування майна із чужого незаконного володіння відповідача та усунення перешкод у здійсненні права власності (користування та розпорядження), суд вважає повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Похідними від вищевказаних позовних вимог є вимоги про скасування державної реєстрації права власності на оскаржуване майно за ОСОБА_3, оскільки станом на 02 лютого 2008 року ОСОБА_2 вже був власником спірного майна, та не приймав участі під час укладання Іпотечного договору, а записи про наявність іпотеки та заборони відчуження на спірне майно перешкоджає позивачі здійснювати розпорядження власним майном.

Іпотечним Договором від 06 березня 2008 року забезпечувалось виконання зобовязання позичальником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) перед іпотекодержателем за кредитним договором № 9-056 від 06 березня 2008 року з кінцевим терміном повернення 05 березня 2010 року. При посвідченні Іпотечного Договору приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_6 було накладено заборону відчуження спірного нерухомого майна, до припинення чи розірвання іпотеки. Оскільки вказаний іпотечний договір був укладений без волевиявлення позивача по справі, який є власником означеного майна, то він є таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства та порушує права позивача і має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 321 ЦК встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 386 ЦК держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 387 ЦК передбачено, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу норм законодавства про іпотеку та про заставу випливає, що іпотекодавець є власникм майна, що передається в іпотеку.

Зокрема, предметом іпотеки, відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов, зокрема, нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Також, статтею 9 вказаного закону передбачене право володіння, користування і розпорядження предметом іпотеки за іпотекодавцем.

Оскільки, ОСОБА_3 на час укладення оскаржуваного договору не був власником вищезазначеного майна, та передав спірне майно в іпотеку ВАТ «Банк «Демарк», то такі правочини суперечать нормам діючого законодавства.

Згідно із п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Окрім того, згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленій частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

ВАТ «Банк «Демарк» були внесені записи до Державного реєстру речових прав, Державного реєстру іпотек та до Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, за наслідками чого на спірне нерухоме майно були накладені обтяження, зокрема: на підставі Іпотечного договору іпотеки до Державного реєстру іпотек був внесений запис про іпотеку за № 6745064, до Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна були внесені записи про заборону на майно за № 6733941 та № 6733993. На теперішній час означені записи не вилучені з реєстру.

Зважаючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»), повноцінний захист прав та інтересів ОСОБА_2 можливий шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 в сукупності зі скасуванням державної реєстрації права власності, як незаконно набутого.

Згідно приписів ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до абз. 4 ст. 13, абз.абз. 2, 4 ст. 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Крім того, в актах матеріального права встановлюються винятки з правил розподілу обов'язку у доказуванні. Факти, які презюмуються, мають бути включені до предмета доказування. Предметом доказувальної презумпції в справах про визнання права власності є встановлене припущення про те, що майно, яке є власністю особи, вважається його власністю, поки не доведено інше.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що з моменту виконання покупцем свого обовязку по договорам купівлі-продажу у передачі грошових коштів, а продавцем їх прийняття, а також наявність попередньої домовленості по всім істотним умовам договорів між сторонами є безуперечною підставою для визнання за покупцем права власності на предмет договору.

Нормою ст. 182 ЦК України передбачена обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати Договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке складається з домоволодіння: житловий будинок літ. А загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, та земельної ділянки площею 1080 кв.м., кадастровий номер :02:300:0006, розташованих за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області , укладений 02 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків -- НОМЕР_3) право власності на житловий будинок літ. А загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків -- НОМЕР_3) право власності на земельну ділянку площею 1080 кв.м., кадастровий номер :02:300:0006, кадастровий номер :02:051:0015, розташовану за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платників податків -- НОМЕР_1) обєкт нерухомого майна житловий будинок літ. А загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа та земельну ділянку площею 1080 кв.м., кадастровий номер :02:300:0006, кадастровий номер :02:051:0015, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер запису у реєстрі прав власності на нерухоме майно № 16601152) - на житловий будинок літ. А загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платників податків -- НОМЕР_1).

Припинити іпотеку за № 6745064 згідно Договору іпотеки від 06 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № в реєстрі 1138, на нерухоме майно - житловий будинок літ. А загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа та земельну ділянку площею 1080 кв.м., кадастровий номер :02:300:0006, кадастровий номер :02:051:0015, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Вилучити з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна записи про заборону на нерухоме майно за № 6733941, 6733993, які були внесені на підставі Договору іпотеки від 06 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № в реєстрі 1138, на нерухоме майно - житловий будинок літ. А загальною 550,3 кв.м., житловою площею 274,0 кв.м., літ. Бсарай (під ганком), з/я зливна яма, № 1-2 огорожа та земельну ділянку площею 1080 кв.м., кадастровий номер :02:300:0006, кадастровий номер :02:051:0015, розташовані за адресою: вул. Виноградна, буд. 5, селище Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Вилучити запис про арешт нерухомого майна від 20.01.2017р., номер обтяження 18642360, накладений постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.01.2017 року.

Вилучити запис про арешт нерухомого майна від 20.01.2017р., номер обтяження 18642667, накладений постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.01.2017 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. Вимоги до заяви про перегляд заочного рішення встановлені ст.285 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя /підпис/ ОСОБА_8

Рішення набрало законної сили 03 липня 2018 року.

Копія вірна:

Суддя

Бабушкінського районного суду

м.Дніпропетровська Т.В.ОСОБА_8