АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/923/18Головуючий по 1 інстанції Таратін В.О.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

державний виконавець відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Зеленюк О.В.;

особа, що бере участь у справі - ОСОБА_6;

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року у складі судді Таратіна В.О., -:

в с т а н о в и в :

Державний виконавець ВДВС Золотоніського МРУЮ Зеленюк О.В. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6

В обгрунтування подання зазначила, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 114 115 грн. 96 коп.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 в добровільному порядку рішення суду, просила тимчасово обмежити боржника - ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань згідно рішення суду (до погашення боргу).

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року подання державного виконавця ВДВС Золотоніського МРУЮ Зеленюк О.В. задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвала мотивована невиконанням ОСОБА_6 покладених на нього зобов'язань згідно рішення суду.

В квітні 2018 року ОСОБА_6 скерував до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року, просив її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

В апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції проігноровано факт відсутності доказів того, що ОСОБА_6 вчиняє прямі, свідомі дії направлені на невиконання рішення суду. Будь-яких доказів на підтвердження факту свідомого ухилення від виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань, відомостей про його обізнаність з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, матеріали справи не містять.

Крім того, судом не врахована та обставина, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_6 рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України. Зазначив, що обмеження у праві виїзду за кодон лише позбавить його можливості поїхати в іншу країну заробляти певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та таким чином вчасно виконувати свої зобов'язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали прийшов до висновку, що існують підстави для обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_6

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Отже, законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При зверненні з поданням державним виконавцем було надано до суду: постанову про відкриття виконавчого провадження №43998187 від 14 липня 2014 року, запит державного виконавця до начальника ВРЕР ДАІ про надання інформації щодо наявності зареєстрованих транспортних засобів, належних на праві власності ОСОБА_6 та інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців.

Проте, дані обставини не були зазначені в оскаржуваній ухвалі.

Також вбачається, що до суду першої інстанції держаний виконавець не надавав докази ухилення боржника від виконання рішення суду. При цьому, оригінал виконавчого провадження оглянутий в судовому засіданні не був.

В ухвалі судом першої інстанції не зазначено фактів та конкретних доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, лише зазначено про наявність заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про задоволення подання державного виконавця та тимчасового обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України у зв'язку з невиконанням зобов'язань перед ПАТ «Універсал Банк», не встановивши факту ухилення боржника від виконання вказаних зобов'язань.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, а апеляційна скарга до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_6 за кордон - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.І.Гончар

В.В.Пономаренко

Ю.В.Сіренко