Справа № 467/1528/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2018 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши заяву філії Арбузинського району Західного округу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за використану електроенергію,-

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2017 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла заява філії Арбузинського району Західного округу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за використану електроенергію.

Після отримання вказаної заяви судом у порядку ч.5 ст. 165 ЦПК України було здійснено запит до Арбузинського РС УДМС України в Миколаївській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника ОСОБА_1

28 грудня 2017 року на адресу Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла відповідь Арбузинського РС УДМС України в Миколаївській області, з якої слідує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знята з реєстрації за адресою: Миколаївська область, смт. Арбузинка, вул. Котляревського, 47 у звязку із смертю 19 липня 2012 року.

За правилами п.4 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Враховуючи, що з відповіді Арбузинського РС УДМС України в Миколаївській області вбачається, що ОСОБА_1 померла 19 липня 2012 року, то вважаю наявною обставину, яка передбачена п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, виходячи з такого.

Згідно ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обовязки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Із положень частини першої та другої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, а усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.

Проте процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між боржником та його спадкоємцями у порядку ст.55 ЦПК України допускається, якщо на момент прийняття справи до свого провадження цивільна правоздатність боржника не припинилася, а тому спадкоємці померлого боржника у даному, конкретному, випадку не є його процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Тож, із системного аналізу зазначених норм права випливає, що чинним законодавством України не передбачено можливості розгляду заяви про видачу судового наказу щодо особи, яка на час такого звернення стягувача до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася, а також те, що порушений відносно фізичної особи, яка померла, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва.

Враховуючи, що ОСОБА_1 померла 19 липня 2012 року, тобто ще до звернення стягувача із заявою про видачу судового наказу, беручи до уваги особливості наказного провадження, що передбачені цивільним процесуальним законодавством України, приходжу до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

При цьому, вважаю за необхідне розяснити заявнику, що згідно із ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 165, 166, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» боргу за використану електроенергію - відмовити з підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст. 165 ЦПК, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала згідно ч.2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 15 (пятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Явіца