Провадження № 2/200/3261/18
У Х В А Л А

16 липня 2018 Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., розглянувши заявуОСОБА_1 про забезпечення позовупо справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання права на продовження приватизації кімнати в гуртожитку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2018 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання права на продовження приватизації кімнати в гуртожитку в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій просить суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (код 38199687) вчиняти дії щодо вселення інших осіб/особи в кімнату АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначає, що йому сталовідомо, щопосадові особи КП «Жилсервіс-5» ДМР мають намір вселити у кімнату АДРЕСА_1, яку до дня своєї смерті займав його батько ОСОБА_2, іншу особу, та такі дії КП «Жилсервіс-5» ДМР істотно ускладнять виконання рішення щодо визнання за позивачем права на продовження приватизації вказаної кімнати у гуртожитку та відповідно, унеможливлять ефективний захист його прав, оскільки потягнуть за собою подальшу низку судових спорів щодо права на спірну кімнату.

Суд, вивчивши матеріали справи, зважаючи на обставини справи, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1ст.150ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Так, забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради вчиняти дії щодо вселення інших осіб/особи в кімнату № 212 гуртожитку, розташованого за адресою м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 14, на думку суду, співвідноситься з предметом позову, є абсолютно співрозмірним та адекватним позовним вимогам, оскільки позивачем належним чином обґрунтовано наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує вжиття заходів до забезпечення позову, що свідчить про загрозу неможливості в подальшому виконання рішення. Разом з тим, такий захід не перешкоджає повсякденній господарській діяльності юридичної особи КП «Жилсервіс-5» ДМР.

При цьому, суд наголошує, що застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заявупозивача ОСОБА_1 про забезпечення позовупо справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання права на продовження приватизації кімнати в гуртожитку в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Заборонити Комунальному підприємству «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (код 38199687) вчиняти дії щодо вселення інших осіб/особи в кімнату АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участинідругійстатті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також подальшому розгляду справи.

Згідно з пунктом 15.5 ч.1Перехідних положень ЦПК Україниапеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску