Справа № 479/476/17
№ 2/479/12/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2018 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кондрачук А.П.

при секретарі Добровольській І.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського виробничого підприємства «Рутенія-М» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського виробничого підприємства «Рутенія-М» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки вказуючи, що на підставі державного акту йому належить право власності на земельну ділянку площею 2,66 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в межах території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області. В 2017 році позивач прийняв рішення про необхідність самостійного ведення обробки та отримання врожаю, однак йому стало відомо, що відповідач користується землею на підставі договору оренди землі від 27 жовтня 2011 року, який він не укладав та не підписував, також не уповноважував його підписувати членів своєї родини чи на підставі довіреності, тому просив про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що зміст договору оренди земельної ділянки відповідає вимогам закону, протягом строку укладання договорів умови сторонами виконувалися, тому просив відмовити в задоволені позову.

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого 23 вересня 2006 року, належить земельна ділянка загальним розміром 2,73 га, яка розташована в межах території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з трьох ділянок:

-Ділянка 1 кадастровий номер НОМЕР_2 розміром 0,03 га;

-Ділянка 2 кадастровий номер НОМЕР_3 розміром 0,04 га;

-Ділянка 3 кадастровий номер НОМЕР_4 розміром 2,66 га;

Відповідно до матеріалів справи: 27 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським виробничим підприємством «Рутенія-М» в особі директора ОСОБА_2 укладено договір оренди, згідно якого земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 загальним розміром 2,66 га передано Підприємству в оренду для володіння та користування на строк 15 років. Вказаний договір був зареєстрований 19 квітня 2012 року у Відділі Держкомзему у регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 01169.

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 27 жовтня 2010 року, орендодавець ОСОБА_1 передав в повне користування орендарю Приватному сільськогосподарському виробничому підприємству «Рутенія-М» в особі директора ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.

Відповідно до даних висновку експерта від 17 квітня 2018 року № 82, виконаного експертом Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, підписи від імені ОСОБА_1 у графах «орендодавець» договору оренди земельної ділянки від 27 жовтня 2011 року, укладеному між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським виробничим підприємством «Рутенія-М», зареєстрованим за № 01169 від 19 квітня 2012 року, виконані ОСОБА_1.

Частиною 1 ст. 78 Земельного кодексу України встановлено право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду.

Нормами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 93 ЗК України встановлено: право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Згідно ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, крім інших підстав, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» встановлені права та обов'язки орендодавця, орендодавець має право вимагати від орендаря:

використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил;

дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються;

своєчасного внесення орендної плати.

Орендодавець зобов'язаний:

передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди;

при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки;

не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою;

відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця;

попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого надавати органу доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на

поточний рік, та інформувати відповідний орган доходів і зборів про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до ст. 25Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право:

самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі;

за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження;

отримувати продукцію і доходи;

здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Орендар земельної ділянки зобов'язаний:

приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Як встановлено ч. 1 ст. 36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Згідно вимог чє. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи, що в судовому засіданні не підтверджено, що підписи в договорі оренди виконанні іншою особою, а не позивачем, крім того встановлено, що орендар земельної ділянки порушив умови договору оренди, позивачем та його представником не наведені інші передбачені законом підстави розірвання договору оренди, крім бажання позивача самостійно обробляти землю, за таких підстав суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі ст. ст. 215, 386, 638-640 ЦК України, ст.ст. 90, 93 ЗК України, ст.ст. 13-19, 24, 25, 30 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського виробничого підприємства «Рутенія-М» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 27 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським виробничим підприємством «Рутенія-М», щодо оренди земельної ділянки площею 2,66 га, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 01169 від 19 квітня 2012 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга має відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ:(підпис)

Копія вірна:

Суддя Кривоозерського

районного суду А.П.Кондрачук

Рішення набрало законної сили «_____» ________________2018 року

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі № № 479/476/17.

Керівник апарату суду Л.В.Ковальчук