У Х В А Л А

12.01.2018 Справа №607/636/18

12 січня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову до предявлення позову про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, до його подання, шляхом заборони відчуження домоволодіння в с.Петриків по вул.Л.Українки,43 вартістю 2 720 420,00 грн., що належить ОСОБА_2

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 вказує, що має намір подати до суду позов про поділ майна подружжя. Предметом даного позову є спільне майно подружжя, а саме домоволодіння в с.Петриків по вул.Л.Українки,43, вартістю 2 720 420,00грн., що зареєстроване за ОСОБА_2 Вимоги до відповідача про добровільний поділ майна залишились без задоволення.

Посилаючись на те, що відповідач постійно заявляє, що відчужить спірне майна, вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та порушить її права, а тому просить заяву задовольнити.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відчуження домоволодіння в с.Петриків по вул.Л.Українки,43 вартістю 2 720 420,00 грн., що належить ОСОБА_2

Заявник вказує, що має намір подати до суду позов про поділ майна подружжя. Предметом спору є спільне майно подружжя, щодо якого заявник просить вжити заходів забезпечення позову. Однак, до матеріалів заяви не долучено будь-яких документів, які б підтверджували факт перебування сторін спору у зареєстрованому шлюбі.

В матеріалах заяви відсутні докази на підтвердження факту перебування сторін спору у шлюбі, розірвання шлюбу, існування спору між сторонами щодо спільного майна подружжя та доказів існування загрози щодо невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Крім того, заявником жодним чином необґрунтовано необхідності забезпечення позову до його предявлення та неможливість предявлення позову разом із забезпеченням позову.

В силу вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти.

Встановлено, що заявник подав заяву про забезпечення позову до предявлення позову. При цьому, у заяві заявником не вказано найменування та місцезнаходження інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи.

Також, в супереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, які встановленні ст. 154 ЦПК України. Заявник вказує, що може внести певну суму на депозитний рахунок, однак не зазначає яку.

Вищевказані відомості необхідні для забезпечення позову та подальшого його виконання.

В силу вимог ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи винаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову до предявлення позову про поділ майна подружжя повернути заявнику.

Розяснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її складення, учасник справи має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_3