Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/887/17 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 5 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Корнинської селищної ради Попільнянського району про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради та зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2017 року, постановлену під головуванням судді Зайченко Є.О. в смт. Попільня,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2017 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову - про задоволення вимог заяви. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не виконав вимоги п. 4 постанови ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та не взяв до уваги, що ОСОБА_2 розмістив у мережі інтернет на сайті оголошень з продажу нерухомості DOM.RIA оголошення про продаж житлового будинку та земельної ділянки площею 75 соток, зокрема і спірної. Таким чином існує реальна загроза відчуження належного позивачу майна, що у разі задоволення позову утруднить виконання рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 та Корнинської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради та зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1538 га. 01.11.2017 року представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту, в обґрунтування якої зазначив, що вказана вище земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2, тому він може відчужити її третім особам, що утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення (а.с. 11-12).

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із приписів статей 151-152 ЦПК України (в редакції Закону № 1618-ІV від 18.03.2004), та положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та зазначив, що вимоги заяви не підтверджені належними доказами, що свідчили б про обґрунтованість тверджень позивача.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1,2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зазначені положення були чинними і під час вирішення питання про забезпечення позову в суді першої інстанції відповідно до вимог ст. ст.151,152 ЦПК України в редакції Закону № 1618-ІV від 18.03.2004.

Судом першої інстанції правильно застосовано положення п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", проте суд відповідно до пункту 4 згаданої постанови не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акта про право власності на землю серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0, 1538 га (а.с. 4), з приводу якої в суді першої інстанції розглядається спір. Так, позивачем зазначено, що вказана земельна ділянка входить до складу земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_4 для ведення особистого селянського господарства, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 розмістив у мережі інтернет на сайті оголошень з продажу нерухомості DOM.RIA оголошення про продаж житлового будинку та земельної ділянки площею 75 соток, зокрема і спірної, та надав роздруківку оголошення. Дослідивши поданий доказ, суд приходить до висновку, що він є достатнім на підтвердження можливості відчуження майна, оскільки із даної роздруківки вбачається, що на продаж виставлений будинок разом із земельною ділянкою загальною площею 75 соток за адресою АДРЕСА_2, до складу якої може входити і спірна земельна ділянка, та продавцем зазначено відповідача.

Таким чином існує реальна можливість відчуження спірного майна, що може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, що призведе до порушення майнового права позивачки.

Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального законодавства, тому підлягає до скасування з постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2017 року - скасувати, постановити нове судове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_4 для ведення особистого селянського господарства, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.01.2018.

Головуючий Судді