АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/7880/17
Провадження № 22-ц/792/797/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю: апелянта ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/7880/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року (суддя Продан Б.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно та скасування рішень про державну реєстрацію прав.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа Реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 10.09.2013 року між ним та ОСОБА_8 було укладено договори переуступки права вимоги. Відповідно до даних договорів відповідач переуступила, а позивач прийняв право вимоги на отримання у власність квартири АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення (кладової) на дев'ятому поверсі по АДРЕСА_3. Зазначав, що йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказане майно у зв'язку із тим, що воно зареєстроване за відповідачем. Звертаючись до суду, просив визнати недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасувати рішення про державну реєстрацію прав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 9678184 від 19.09.2013 року на нежитлове приміщення (кладову) №2 на дев'ятому поверсі по АДРЕСА_3, видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №6043506 від 19.09.2013 року. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 9279892 від 12.09.2013 року на квартиру АДРЕСА_1, видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5797312 від 12.09.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, як особа яка не брала участі у справі, не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що майно, стосовно якого виник спір, перебувало у спільній сумісній власності ОСОБА_8 та батька апелянта ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вказує, що на день подачі позовної заяви позивач та відповідач були обізнані про те, що дана квартира є частиною спадкової маси, яка залишилась після смерті батька. Вважає, що судом першої інстанції вирішено питання про права, свободи та інтереси апелянта. Крім того, незалучення його до участі у справі позбавило апелянта можливості звернутись до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Вказує, що документи, які знаходяться в матеріалах справи, та на які посилається позивач, є неналежними доказами по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 4 частини 3 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог відповідно до положень ст. ст. 319, 321, 391, 182 ЦК України, та визнання відповідачем позову про визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно та скасування рішень про державну реєстрацію прав.

Однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи та є передчасним.

Встановлено, що з 24 травня 2003 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 77).

22 лютого 2013 року між Житлово-будівельним кооперативом «Зарічанський-11/2» та ОСОБА_8 було укладено договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Зарічанський-11/2» №47, відповідно до умов якого ЖБК взяв на себе зобов'язання організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3, здати його в експлуатацію та передати у власність ОСОБА_8 квартиру №44 у цьому будинку, за умови сплати нею пайового внеску в повному обсязі (а.с. 123-124).

18.06.2013 року до зазначеного вище договору було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої уточнено характеристику квартири - в частині площі та визначено площу в розмірі 155,3 кв.м., та покладено на учасника обов'язок щодо сплати різниці між фактично побудованою площею згідно замірів та площею згідно проекту (а.с. 125).

Крім того, 18 червня 2013 року між Житлово-будівельним кооперативом «Зарічанський-11/2» та ОСОБА_8 було укладено договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Зарічанський-11/2» №3/к, відповідно до умов якого ЖБК взяв на себе зобов'язання організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3, здати його в експлуатацію та передати у власність ОСОБА_8 нежитлове приміщення (кладову, площа за проектом 3,0 кв.м.) у цьому будинку, за умови сплати нею пайового внеску в повному обсязі (а.с. 100-101).

У липні 2013 року багатоповерховий житловий будинок здано в експлуатацію та змінено адресу його місцезнаходження - на вул. Зарічанська, 11-А у м. Хмельницькому (а.с. 102-104, 110)

За довідками ЖБК «Зарічанський-11/2» №43 від 09.09.2013 року та №46 від 10.09.2013 року, ОСОБА_8 повністю сплатила пайовий внесок на будівництво квартири №44, загальною площею 155,3 кв.м., та нежитлового приміщення (кладової), загальною площею 3,0 кв.м., по АДРЕСА_3 (а.с. 107, 132).

За актами прийому-передачі від 09.09.2013 року та 10.09.2013 року, ЖБК передав, а учасник за договором прийняла зазначене нерухоме майно (а.с. 108, 133).

10.09.2013 року ОСОБА_8 подала до реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 та державним реєстратором 12.09.2013 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (а.с. 137).

17.09.2013 року ОСОБА_8 подала до реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції заяву про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (кладову) №2 по АДРЕСА_3 та державним реєстратором 19.09.2013 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (а.с. 111).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, за згодою ЖБК «Зарічанський-11/2» 10.09.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено договори переуступки права вимоги. Відповідно до даних договорів ОСОБА_8 переуступила, а позивач прийняв право вимоги на отримання у власність квартири АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення (кладової) на дев'ятому поверсі по АДРЕСА_3 (а.с. 5-6).

Рішенням державного реєстратора Хмельницької міської ради від 14.04.2017 року ОСОБА_7 було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказане майно, у зв'язку із тим що воно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_8 В зв'язку з чим, ОСОБА_7 звернувся до суду про визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно та скасування рішень про державну реєстрацію прав (а.с. 7).

Встановлено також, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 47). До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернулись ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (а.с. 155-158).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною першою статті 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 30 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

З огляду на те, що спірне нерухоме майно набуто ОСОБА_8 у власність в період перебування у шлюбі з ОСОБА_9, апеляційний суд вважає, що, задовольнивши позов, суд першої інстанції, вирішив питання про права та інтереси на спірне майно спадкоємців ОСОБА_9, які не були залучені до участі в справі.

Вказана обставина, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, оскільки правильно вирішити вказаний спір без участі у справі спадкоємців неможливо.

За вищевказаних обставин, апеляційний суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно та скасування рішень про державну реєстрацію прав слід відмовити. В зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, з ОСОБА_7 на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір в розмірі 960 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно та скасування рішень про державну реєстрацію прав відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 960 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2018 року.

ССудді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригінало м: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Продан Б. Г. Провадження № 22-ц/792/797/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 5