РІШЕННЯ

іменем України

03 січня 2018 року Сватівський районний суд

Луганської області

в складі: головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Фурсовій Н.В.

за участю заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи Луганського МВ

ДРАЦС ГТУЮ

в Луганській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, представник заявника- ОСОБА_2

встановив:

Заявник звернулася до суду з дійсною заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, смерть її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 68 років, місце народження м. Краснодон (Сорокине) Луганської області з причини набряк легенів, місце смерті Україна, м. Сорокине, кардіологічне відділення лікарні.

В своїй заяві заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Краснодон (Сорокине) помер її чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть № 259 від 30 жовтня 2017 року, довідка про причину смерті.

Під час консультації із спеціалістами Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській областіїй було роз'яснено, що отримані нею документи не мають юридичної сили та не створюють правових наслідків та їй було відмовлено у проведенні реєстрації та роз'яснено про необхідність звернення до суду. Таким чином, документи, які видані на території непідконтрольній українській владі, є недійними, та позбавляють права оформити свідоцтво про смерть належного зразку, та документи на спадщину. В зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту смерті.

Заявник у судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила справу розглянути без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.10). ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік заявника - ОСОБА_3 помер, про що були видані лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті, які містять реквізити та печатки установ так званої «ЛНР».

Згідно фактичних даних, які містяться в лікарському свідоцтві про смерть від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, причина смерті: гострий інфаркт міокарда, задньо-бокової стінки та перегородки, також в довідці про причину смерті, які містять реквізити та печатки установ так званої «ЛНР» зазначено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

При зверненні заявника до Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області їй було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті та порекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті не доданий документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я. (а.с.9).

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тому у зв'язку із тим, що смерть ОСОБА_3 настала в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, на території якого, нині, жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є можливим.

Відповідно до ст.ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4, довідка про причину смерті не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що ОСОБА_3 помер саме ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області підтверджено обґрунтуванням в заяві, а також наданими письмовими доказами, зокрема, фотографіями могили поховання ОСОБА_3 (а.с.11), копією лікарського свідоцтва про смерть (а.с.18), довідкою про причину смерті (а.с.2), та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. Вимогу заявника про встановлення факту смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, суд вважає опискою, оскільки наданими заявником та дослідженими судом доказами підтверджено факт смерті саме ІНФОРМАЦІЯ_6.

Керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.4,76,81,258,259,263-265,293-294,317,354 ЦПК України суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, представник заявника- ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Краснодон Луганської області, який помер в певний час - ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, Україна, причина смерті - набряк легенів.

Рішення суду в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Копію рішення надіслати заявнику та на адресу Сватівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - для повідомлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка