Справа № 200/2090/18
Провадження № 2о/200/55/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання у гуртожитку, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту постійного проживання у гуртожитку.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона з вересня 1985 року навчалась у Професійно-технічному училищі № 51, яке є профільним учбовим закладом Дніпропетровського шинного заводу. З цього періоду на час навчання, а надалі в період її роботина ВАТ «Дніпрошина» вона була зареєстрована і проживала у відомчому гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. 15 січня 1994 року вона вийшла заміж. І під час зміни прізвища була знята з реєстрації, однак продовжувала проживати за вказаною адресою з чоловіком, без реєстрації. Після розлучення 21 травня 1999 року вона знову зареєструвалася у гуртожитку по АДРЕСА_1. Знято з реєстрації її було 12 серпня 1999 року у зв'язку з наданням ордеру на кімнату в гуртожитку сімейного типу за адресою АДРЕСА_2. На даний час, у зв'язку з приватизацією займаного ОСОБА_1 приміщення, виникла необхідність отримання довідки з попереднього місця проживання. Зараз будинок по АДРЕСА_1 переобладнаний під житловий будинок, архів щодо проживаючих мешканців нікому не передавався, і заявник не має можливості отримати довідку щодо проживання за адресою АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт її постійного проживання з 01 вересня 1985 року по 12серпня 1999 року у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1.

Заявник в судовому засіданнівимоги, викладені в заяві, підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, причини не явки не повідомила.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1)народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Снігурівка Лановецького району Тернопільської області, що підтверджується даними паспорта громадянина України НОМЕР_1.

В зв'язку з реєстрацією шлюбу 15.01.1994 року, ОСОБА_1 взяла прізвище ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2.

ОСОБА_1 з 01 вересня 1985 року по 20 липня 1986 року навчалась в середньому професійно-технічному училищі № 51 м. Дніпропетровська та отримала професію «контролер шинного виробництва», що підтверджується копією диплому НОМЕР_3.

Згідно трудової книжки НОМЕР_4, ОСОБА_1 з 17.07.1986 року по 28.01.2013 року працювала в Дніпропетровському виробничому об'єднанні «Дніпрошина» (ВАТ «Дніпрошина») на різних посадах.

За даними паспорту заявника, з 21.05.1999 року ОСОБА_1 була прописана за адресою АДРЕСА_1 - гуртожиток, з 27 серпня 1999 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, в зв'язку з наданням їй на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ВО «Дніпрошина» ордеру на житлову площу у сімейному гуртожитку.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 пояснили, що були сусідками заявниці по гуртожитку, та щоОСОБА_1 дійсно з початку навчання в ПТУ № 51 з 01 вересня 1985 року мешкала в гуртожитку по АДРЕСА_1.

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання у гуртожитку необхідно заявнику з метою подачі документів щодо попереднього місця проживання до департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1, оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Враховуючи, що достатніми доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджено, що заявниця з 01 вересня 1985 року до 12 серпня 1999 року мешкала у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, суд вважає, що вимоги, викладені в заяві, підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючисьст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання у гуртожитку- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 01 вересня 1985 року по 12 серпня 1999 року у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску