Справа № 191/4150/15-ц
Провадження № 2/191/42/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Матіяш С.К.,

за участю секретаря Якимчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в за лі суду в м. Синельникове загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 Імам огли до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015 року ОСОБА_1 Імам огли звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства, мотивуючи її тим, що 15.09.2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб. В шлюбі народилась дитина. Державна реєстрація дитини не проводилась, дитина народилась в КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського». По справі відкрито провадження відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2016 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018 року, справу передано судді Матіяш С.К., яка прийняла справу до свого провадження згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2018 року. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги 11.01.2016 року, 03.02.2016 року, 28.03.2016 року, 08.11.2016 року.

Згідно останньої редакції уточненої позовної заяви від 08.11.2016 року, позивач просив суд:

- встановити факт народження громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини, а саме: дівчинки ОСОБА_1 АішиСаміркизи, яка народилась 10.06.2014 року в м. Херсон, Україна;

- визнати ОСОБА_1 Імам огли ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини, а саме: дівчинки вагою 3500 грамів, яку 10 червня 2014 року о 17 годині 10 хвилин народила ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Комунальному закладі «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського»;

- зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєструвати факт народження, шляхом внесення відповідних відомостей в актовий запис про народження дитини, а саме: в розділі «громадянин» зазначити відомості про батьків: батько ОСОБА_3 Імам огли, який народився 15 серпня 1987 року в місті Баку Азербайджанської Республіки, громадянин ОСОБА_4, мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України.

До початку судового засіданні представник позивача ОСОБА_5 надав суду заяву з проханням слухати справу без участі позивача та його представників.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заперечення проти позову, в якому зазначила, що заперечує факт перебування її у шлюбі з позивачем, і не народжувала дитини від ОСОБА_1 Імама огли. Їй не відомо хто така ОСОБА_1 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. При цьому вказала, що позивач переслідує її та її сімю з почуття помсти. Вважає, що не є відповідачем по справі, не бажає бути присутня в судовому засіданні, оскільки остерігається за своє життя, відмовляється від дачі будь-яких показань безпосередньо в судовому засіданні та просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, справу розглянути без її участі(том 1 а.с. 157).

Третьою особою - начальником Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_7 надано суду заперечення щодо заявлених вимог позивача з посиланням на наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану проводить державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження (мається на увазі походження від батька та матері). Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, але в даному випадку актовий запис взагалі не складено, відомості про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, взагалі не встановлені. Також, не зясовано, чи проведена державна реєстрація народження дитини, як за місцем проживання батьків, так за місцем народження дитини. Так, як дівчинка народилась 10.06.2014 року, і віком вже більше одного року, тоді така державна реєстрація народження проводиться відповідно до п. 8 ст. 13 розділу ІІІ Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року та згідно п. 24 глави 1 розділ ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України від 18.10.2000 року №52/5, відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини на загальних підставах за заявою батьків або інших заінтересованих осіб, але після перевірки наявності державної реєстрації народження за місцем народження дитини, за місцем проживання батьків на момент народження дитини (форма 103/о), медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, а також довідка з місця проживання дитини. Одночасно подаються паспорти або паспортні документи, що посвідчують особи батьків, або одного з них; паспорт або паспортний документ, що посвідчує особу заявника, у разі, якщо державна реєстрація народження проводиться не батьками, а іншою особою; документ, який є підставою для внесення відомостей про батька дитини (свідоцтво про шлюб, спільна заява матері та батька дитини, заява матері). Під час розгляду поданих позивачем документів виявлено ряд розбіжностей в написанні прізвищ: прізвище матері в копії медичного свідоцтва про народження вказано українською мовою «Кізілова», а в перекладі свідоцтва про шлюб «Кизилова»; прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу вказані «Фарзаліев, Фарзаліева», а в заяві «Фарзалієв», не зрозуміло чи відповідають їх прізвища паспортам, так як останні не надано (том 2 а.с.98-99).

Відповідно до п.9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В звязку із викладеним, суд зазначає, що провадження у даній справі відкрито 24.01.2017 року, за правилами ЦПК України від 18.03.2004 року, а тому її розгляд слід здійснювати за правилами загального позовного провадження, визначеними ЦПК України від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові заперечення на позовну заяву, вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

До суду надано копію свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно якого 15.09.2012 року ОСОБА_1 Імам огли уклав шлюб з ОСОБА_8 в ОСОБА_9 м. Баку, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 15.09.2012 року зроблений запис №2056 (копія свідоцтва про шлюб не завірена та оригінал в суді не надано для огляду). Також, відповідно наданої суду копії перекладу довідки з азербайджанської мови на українську мову слідує, що 15.09.2012 року було зареєстровано шлюб за №2056 між ОСОБА_1 Імам огли та ОСОБА_8. Розірвання вищезазначеного шлюбу було зареєстровано у відділі РАЦС Бінагадінського району міста Баку 06.01.2017 року за актовим записом №03 належним чином завіреного перекладу суду не надано, а також не оглянуто оригінали документів (а.с. 14, а.с. 166 звор.- 167).

Представником відповідача в судовому засіданні надано суду копії ухвал Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2015 року, яка набрала законної сили 05.08.2015 року, та від 07.12.2015 року, яка набрала законної сили 15.12.2015 року, про залишення позовної заяви ОСОБА_1 Імам огли до ОСОБА_8 про визначення місця проживання малолітньої дитини та ОСОБА_1 Імам огли до ОСОБА_8, третя особа: орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, без розгляду, з підстави надання представником позивача клопотання про залишення позову без розгляду та з підстави розгляду спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав в іншому суді.

Також в судовому засіданні досліджено копію дубліката медичного свідоцтва про народження №394 від 11.03.2016 року, відповідно якого лікар ОСОБА_10 підтверджує, що у громадянки ОСОБА_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в КЗ ХМКЛ ім. Лучанського О.С. пологове відділення, народилась 10.06.2014 рокудівчинка в 17-10 год. вагою 3500 грамів (а.с. 50). Однак, суд вказує не те, що зазначений документ не є достовірним доказом з якого можна встановити дійсні обставини у справі, що стосуються споріднення позивача і народженої 10.06.2014 року дитини, а лише вказує на факт народження дитини.

Суд вважає необхідним зазначити, що оцінюючи докази в їх сукупності, встановлено, що дитина народилась, однак сам факт її народження не підтверджує батьківство позивача, а тому не може бути взято судом за основу для ухвалення рішення по справі.

Окрім того, в матеріалах справи міститься копія листа від 22.03.2016 року надана КЗ «Харсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського», на запит представника позивача, зі змісту якого слідує, що дані про батька дитини, яку народила ОСОБА_2, в медичній документації (обмінна карта вагітної, історія пологів №971, карта розвитку новонародженого №971) відсутні (а.с. 51).

Ухвалами Синельниківського міськрайонного суду від 03.06.2016 року в справі призначалась експертиза, ухвалу повернуто без виконання в звязку з неявкою ОСОБА_8 разом з дитиною 11.06.2016 року та 08.08.2016 року на експертизу.

Суд також дослідив в судовому засіданні довідки, видані Лікувально-діагностичним центром «Ваше здоровя» від 30.06.2016 року, яка підтверджує, що ОСОБА_3 Імам огли не звертався за медичною допомогою до клініки (а.с. 91). Також згідно довідки Лікувально-діагностичного центру «Ваше здоровя» від 30.06.2016 року, від 28.11.2016 року, ОСОБА_8 зверталася за медичною допомогою, консультувалась, встановлено діагноз безпліддя І ст. (а.с. 92, 150).

Відповідно до відповідей на запит суду Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації від 15.11.2016 року та від 23.11.2016 року, слідує, що по поточній та поновленій державній реєстрації за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та за довідково-пошуковим матеріалами за період з 01.01.1999 по 25.10.2016 актового запису про народження дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 в архівах районних, районних у містах, міських, міськрайонних відділів державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не виявлено (а.с. 131).

Згідно листа на запит суду від 24.11.2016 року від Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, реєстрації актів цивільного стану про народження дитини у громадянки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виявлено (а.с. 137).

Суд дослідив ряд письмових доказів щодо фіксування відповідачкою ОСОБА_2 фактів погроз знищення майна та завдання шкоди, що підтверджується копіями листів: Головного управління в Дніпропетровській області від 02.07.2015 року №1201/К-528, звернення народного депутата ОСОБА_11, листом керівника Синельниківської місцевої прокуратури від 19.08.2016 року №70-120-16 (оригінали оглянуто в судовому засіданні), листом Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 21.12.2015 №5/я -211 н.д., а також витягом з кримінального провадження №0002237 від 24.12.2015 року, відповідно якого заявник є ОСОБА_2, правова кваліфікація ч.1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7

Спірні правовідносини урегульовані нормами Сімейного кодексу України та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Дана позиція висловлена також у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Так, відповідно до п. 3 даної постанови, справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилась не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Пунктом 9 постанови встановлено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про те.

Відповідно до наданих/зібраних доказів, суд не встановив однозначного висновку про батьківство позивача відносно малолітньої особи.

До суду не надано свідоцтво про реєстрацію народження особи, актового запису про реєстрацію також не було вчинено, окрім того не зафіксовано дані про батьків народженої дитини.

Позивач вважає себе батьком дитини та бажає затвердити цей факт документально, однак до суду не надав належних тому доказів, що підтверджували б його батьківство щодо дитини.

Крім того, суд за наявними у справі доказами не може однозначно ідентифікувати сам факт народження дитини, оскільки суд ставить під сумнів докази, отримані представниками позивача копію дублікату про народження дитини, що не може бути беззаперечним свідченням по справі. Окрім того, суд бере до уваги надані належним чином завірені довідки з медичного закладу,в яких підтверджувався діагноз відповідачки щодо безпліддя І ст., та її заперечення щодо не визнання шлюбу з позивачем та народження дітей від нього.

Окрім того, по справі було призначено судово-генетичну експертизу, результати якої відсутні в звязку з неявкою відповідача та дитини для її проведення, що також виключає посилання на доказ по справі, оскільки суд не може давати оцінку поважності причин неявки сторони для проведення експертизи та оцінювати даний факт ні на користь позивача ні на користь відповідача по справі, оскільки наразі висновок експерта у справі відсутній, батьківство позивача не встановлено, доказів цьому не надано та в матеріалах справи немає.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи суд враховує вимоги ч.ч.8,9ст.7 СК України щодо регулювання сімейних відносин з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Аналізуючи зібрані у справі докази, будь-які докази, що позивач є батьком дитини- відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи письмові докази в їх сукупності, а також те, що рішення про встановлення батьківства, має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, дослідивши в повному обсязі обставини та матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача недоведеними, такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 128 Сімейного кодексу України, ст.ст.82,76-82, 141, 206,258,259,263-265, 268,273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Імам огли до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 26.06.2018 року.

Суддя: ОСОБА_12