Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 199/2824/15-ц

провадження № 61-6954св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С.О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «С.М.І.Т.», приватне підприємство «УСК «Гарант Авто»,

третя особа - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги

ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «С.М.І.Т.» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року у складі колегії суддів: Осіяна О.М., Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «С.М.І.Т.» (далі ТОВ «С.М.І.Т.») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Позовні вимоги мотивовані тим, що близько 21-20 год. працівник ТОВ «С.М.І.Т.» ОСОБА_4, керуючи автомобілем «А - РУТА СПГ», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Шолохова у м. Дніпропетровську грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, чим завдав останній тілесні ушкодження середньої тяжкості: закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, поперечні переломи п'яти ребер.

Внаслідок отриманих травм вона неодноразово проходила лікування в медичних установах, їй було проведено операцію. Отримані травми значно погіршили стан її здоров'я та завдали моральну шкоду, яку вона оцінила у 60 000,00 грн. На своє лікування вона потратила 8425,90 грн., вартість пошкодженого одягу становить 1500,00 грн.

Автомобіль «А - РУТА СПГ» застрахований ТОВ «С.М.І.Т.» у ПАТ «УСК «Гарант Авто» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8648666 від 23 грудня 2013 року.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ «УСК «Гарант Авто» 9925,90 грн на відшкодування майнової шкоди та 5 000,00 грн моральної шкоди, а також в дохід держави судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант Авто» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 650,00 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції послався на положення статей 23, 960, 979, 1167, 1172, 1187 ЦК України, статей 6, 22, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року рішення районного суду від 21 грудня 2015 року скасовано в частині відмови у позові ТОВ «С.М.І.Т.» про відшкодування шкоди. В цій частині позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто на її користь з ТОВ «С.М.І.Т.» 20 000,00 грн. моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_4, який визнаний судом винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, на момент пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем, тому саме на ТОВ «С.М.І.Т.» покладено обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду, у якій посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та просить його змінити в частині розміру стягнутої суми у відшкодування моральної шкоди.

У травні 2016 року ТОВ «С.М.І.Т.» не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, подало касаційну скаргу, в якій, посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та просить його скасувати в частині стягнення з нього моральної шкоди та залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

25 березня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3

27 травня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «С.М.І.Т.» .

19 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

6 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу ОСОБА_6 мотивовано тим, відшкодована моральна шкода є незначною, а стягуючи лише 20 000,00 грн суд не врахував глибину її фізичних і душевних страждань, тривалість лікування, тяжкість травм, просила стягнути моральну шкоду в повному обсязі, а саме в розмірі 60 000,00 грн.

Касаційну скаргу ТОВ «С.М.І.Т.» мотивовано тим, що апеляційний суд безпідставно стягнув з товариства на користь позивача 20 000,00 грн моральної шкоди, сума є завищеною та не відповідає вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Позивач не надала належних та допустимих доказів на обґрунтування факту моральної шкоди та її розміру. Обов'язок відшкодувати майнову шкоду позивачу несе страховик.

Крім того, у постанові про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення пунктів 4.7, 4.14 а, г Правил дорожнього руху України зазначено, що ОСОБА_3 перейшла проїзну частину дороги поза пішохідним переходом, що спричинило ДТП та тілесні ушкодження позивачу.

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3 ТОВ «С.М.І.Т.» зазначило, що розмір моральної шкоди може бути зменшений з урахуванням ступеня вини заподіювача шкоди і потерпілого та майнового стану відповідача. Стосовно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною епершою статті 127 КУпАП. Ця обставина не була проаналізована під час розгляду цивільної справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг та заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги ОСОБА_3 та ТОВ «С.М.І.Т.» не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що близько 21-20 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем «А - РУТА СПГ», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Шолохова у м. Дніпропетровську, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7, чим завдав останній тілесні ушкодження. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі, звільнено від відбування покарання з іспитом строком два роки .

Протягом двох місяців ОСОБА_6 перебувала на лікуванні в лікарні та продовжує лікування дотепер. Унаслідок заподіяння шкоди вона понесла витрати на лікування у сумі 9925,90 грн, отримані травми значно погіршили стан її здоров'я та завдали моральну шкоду, яку вона оцінює у 60000,00 грн.

Судами встановлено, що на час скоєння ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «С.М.І.Т.»

Відповідно до страхового полісу АС /8648666 від 23 грудня 2013 року цивільно-правова відповідальність ТОВ ««С.М.І.Т.» застрахована приватним акціонерним товариством «УСК «Гарант Авто», де ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого складає 100000, 00 грн (франшиза у розмірі 150,00 грн не застосовується) та ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 50000,00 грн (франшиза 150,00 грн).

22 вересня 2015 року позивач звернулася до ПАТ «УСК «Гарант Авто» за виплатою страхового відшкодування. Страхова компанія виплату страхового відшкодування позивачу не здійснила.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, уразі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичнимрозміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Задовольняючи позов у частині відшкодування майнової шкоди, суди першої та апеляційної інстанцій, належним чином дослідили докази, давши їм належну правову оцінку, дійшли правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «УСК «Гарант Авто» на користь ОСОБА_6 завданої майнової шкоди в розмірі 9925, 9 грн.

Апеляційний суд, стягуючи з ТОВ «С.М.І.Т.» на користь ОСОБА_3 20 000,00 грн моральної шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою, врахував характер, розмір, тривалість та обсяг завданих позивачу моральних страждань, істотність вимушених змін у її житті, ступінь вини ОСОБА_8, який керував транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків, на підставі трудового договору з ТОВ «С.М.І.Т.» а також вимоги розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ТОВ «С.М.І.Т.» 20000,00 грн моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 були предметом розгляду апеляційного суду, зводяться до переоцінки доказів, тому відхиляються судом касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ТОВ «С.М.І.Т.» суд касаційної скарги відхиляє з огляду на те, що посилання на притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності і не відображення цієї обставини у рішенні апеляційного суду не є достатнім для скасування рішення суду і направлення справи на новий розгляд з огляду на повноваження суду касаційної інстанції (статті 400, 410, частини третьої статті 411 ЦПК України).

ТОВ «С.М.І.Т.» не виклало такі аргументи і доводи, які б спростовували висновки суду апеляційної інстанції про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 у розмірі 20000,00 грн.

З огляду на зазначене, доводи касаційних скарг не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, тому Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «С.М.І.Т.» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик