АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/235/17Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/789/484/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секрктар с/з - ОСОБА_1.

з участю представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 608/235/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 22.02.2018 р., ухвалене в м. Чорткові суддею Чортківського районного суду Парфенюком В.І., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи- Василець ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання довіреності № 2000 від 26 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_8, удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання автомобіля ВАЗ-2108 спільною сумісною власністю подружжя, визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля та стягнення з ОСОБА_4 грошової компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 р. ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_3, звернулася в суд із позовом про поділ майна подружжя. Позивачка вказала, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 вони за спільні кошти придбано автомобіль ВАЗ 2108, приблизною вартістю 2000 дол. США. Відповідач ОСОБА_4 зареєстрував указаний автомобіль на себе та ним користувався. ОСОБА_2 просила визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 2/3 частин автомобіля, стягнувши з ОСОБА_4 грошову компенсацію за частину вартості автомобіля та судові витрати.

25.09.2017 р. представник позивачки подав заяву про зміну підстав та предмету позову. Крім поділу спільного майна, просив визнати довіреність № 2000, яка посвідчена 26 серпня 2011 року приватним нотаріусом ОСОБА_8, удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу ВАЗ-2108, визнати указаний автомобіль спільною сумісною власністю позивачки і відповідача, визнати за позивачкою право власності на 1/2 його частину та стягнути з ОСОБА_4 в користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частини вартості спірного автомобіля у розмірі, який буде визначений судом на день прийняття рішення, а також судові витрати (а.с. 108-111).

Рішенням Чортківського районного суду від 22.02.2018 р. відмовлено за безпідставністю в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні позивачки - ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_8 26 серпня 2011 року за № 2000, удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу ВАЗ-2108, визнання автомобіля ВАЗ-2108 спільною сумісною власністю сторін, визнання за позивачкою 1/2 його частки, стягнення з ОСОБА_4 грошової компенсації за 1/2 частку вартості автомобіля ВАЗ-2108. Судові витрати покладено на сторони в тих розмірах, які ними понесені.

Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, постановивши нове судове рішення, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону. Вказала, що під час шлюбу вона та ОСОБА_4 за спільні кошти придбали автомобіль ВАЗ 21081, шляхом укладення договору доручення. Відповідач без її згоди передав указаний автомобіль по довіреності ОСОБА_7, за що отримав грошові кошти в сумі 1400 дол. США. Отже, відповідач одноособово заволодів спільними коштами, тому просила стягнути з ОСОБА_4 32565 грн. за половину вартості автомобіля.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивачки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачка не подала доказів щодо набуття у власність сторонами за час перебування у шлюбі автомобіля ВАЗ - 21081, видана довіреність на право керування автомашиною не свідчить про укладення договору купівлі-продажу, тому немає підстав для поділу майна, визнання права власності на нього та стягнення грошової компенсації за половину вартості автомобіля.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2011 року по 23 жовтня 2015 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_10

Згідно частин першої-третьої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Отже, предметом поділу майна, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, може бути майно, право власності на яке набуто в установленому законом порядку.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Як вказала позивачка, за час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 вони придбали легковий автомобіль ВАЗ 2108 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_8

Відповідач не визнав позовних вимог і вказав, що автомобіль подружжям не придбавався, а видана довіреність від імені власника на право керування автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі продажу майна. При цьому ОСОБА_4 посилався на довідки Регіонального сервісного центру МВС України у Тернопільській області, згідно яких автотранспортні засоби на ім'я ОСОБА_4 зареєстрованими не значаться і він не проводив жодних реєстраційних операцій з транспортними засобами.

Суд при вирішенні спору перевірив доводи позивачки про те, що подружжя набуло у спільну сумісну власність автомобіль ВАЗ 2108 на підставі довіреності. У зв'язку з цим, судом досліджено довіреність № 2000 від 26 серпня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_8, згідно якої власник автомобіля третя особа ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_11 або ОСОБА_11, кожен з яких має право діяти самостійно та незалежно один від одного, бути його представниками з питань, пов'язаних з розпорядженням та експлуатацією транспортним засобом марки «ВАЗ», модель 21081, 1994 року випуску, номер кузова ХТА210870Р1573128, реєстраційний № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ІНА № 461535, а також довіреність № 350 від 23 травня 2016 року, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_12, згідно якої ОСОБА_4 в порядку передоручення уповноважив третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 бути представниками ОСОБА_9 з питань, що пов'язані з розпорядженням та експлуатацією вказаним автомобілем.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Вказаними правовими актами визначено, що продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Разом з тим, сутність та правова природа представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Враховуючи наведене, а також те, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля належним чином укладений не був, а довіреність на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом не є підставою для набуття права власності на спірний транспортний засіб, висновок суду про відмову у задоволенні позову про визнання автомашини спільною сумісною власністю подружжя, визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля, стягнення з відповідача 1/2 частини вартості автомашини відповідає вимогам закону.

Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності правових підстав для визнання довіреності № 2000 від 26.08.2011 р. удаваним правочином, оскільки позивачка не подала доказів укладення вказаного договору з метою приховання іншого правочину - договору купівлі - продажу транспортного засобу.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд незаконно відмовив у позові про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 32565 грн., які ОСОБА_4 отримав від третіх осіб ОСОБА_6, колегія суддів вважає безпідставними.

При цьому слід зазначити, що позивачка пред'явила позов про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на нього та стягнення грошової компенсації за половину вартості автомобіля, а не про поділ іншого майна наявних у подружжя грошових коштів.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 22.02.2018 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст.374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 22.02.2018 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 9 липня 2018 року .

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_13