РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6474/18

Провадження № 2/643/4054/18

25.07.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договорів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 травня 2008 року між нею та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений Кредитний договір №6/4/35/2008/840-К/128, за умовами якого банк надав їй кредит у сумі 58705,72 доларів США.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору 23 травня 2008 року між нею та банком був укладений Договір іпотеки.

Предметом іпотеки за укладеним договором є квартира загальною площею 47,40 кв.м., яка належить їй на праві власності.

Вважає, що кредитний договір №6/4/35/2008/840-К/128від 23.05.2008р. є недійсним, так як банком при укладенні договору було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та норми Цивільного кодексу України, також банком не доведена до відома позивача вся необхідна інформація, що поставило її в подальшому в невигідні умови.

Виходячи з цього, вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що призвели до істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків та погіршення становища споживача, а тому просить визнати його недійсним.

Виходячи з цього, просить визнати недійсним і договір іпотеки, як похідний від кредитного договору.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Представником відповідача подано відзив, в якому він зазначив, що банком при укладанні оспорюваних договорів було дотримано всіх необхідних умов, визначених законом, і порушення прав позивача, як споживача, при їх укладенні допущено не було. Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між сторонами був укладений Кредитний договір №6/4/35/2008/840-К/128, за умовами якого банк надав позивачу кредит у сумі 58705,72 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,49%.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору в цей же день між ними був укладений договір іпотеки, за умовами якого позивач передала банку в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 47,40 кв.м., яка належить їй на праві власності.

Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч.5 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими:

В ч.ч.1,2 ст.18 Закону зазначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

З укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що його кожний аркуш засвідчений підписом позивача, тобто вона при його укладенні ознайомилася з усіма істотними та іншими умовами договору.

У кредитному договорі, укладеному між сторонами, зазначена мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Укладений кредитний договір був спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені, тобто банк надав, а ОСОБА_1 отримала кредит та зобов'язалася повернути його банку відповідно до умов кредитного договору.

За встановлених обставин не вбачається порушення прав саме позичальника за договором щодо ненадання їй банком повної інформації по умовах даного кредиту.

Виходячи з цих обставин суд вважає безпідставними вимоги позивача в частині визнання недійсним кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню.

Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим кодексом.

Враховуючи викладене вище, висновок суду про відсутність підстав для визнання недійсним кредитного договору, відсутні і підстави для визнання недійсними і договору іпотеки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1, (ІНН НОМЕР_1) яка зареєстрована за адресою: 61146, АДРЕСА_2.

Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», () місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул. Січових Стрельців, будинок 15.

Суддя Н.В.Єрмак