Єдиний унікальний номер 725/5649/17
Номер провадження 4-с/725/52/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 на дії посадової особи органу державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаною вище скаргою на дії посадової особи органу державної виконавчої служби.

Посилався на те, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції у Чернівецькій області перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №725/2088/16-ц, виданого 27 травня 2016 року Першотравневим районним судом м.Чернівці щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» заборгованості за природний газ у сумі 3 021 грн. 48 коп., а також 689 грн. 00 коп. судового збору.

Разом з тим, 27 листопада 2017 року представником ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» було отримано постанову державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 від 30 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу з тих підстав, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вважає, вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо розшуку майна боржника та не підтверджено це належними доказами.

На його думку, вказані дії державного виконавця спрямовані на те, щоб зменшити кількість виконавчих документів в статистичній звітності у звітний період, а також своїми діями він змушує стягувача сплачувати 2% авансового внеску при повторній подачі цього же виконавчого документа на примусове виконання.

За таких обставин, просив скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2017 року. Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця ЧМВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Федоряка О.В. під час здійснення виконавчого провадження №52083948. Зобовязати ЧМВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області негайно відновити виконавче провадження №52083948 щодо виконання виконавчого документа №725/2088/16-ц від 27 травня 2016 року, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці та вчинити всі необхідні виконавчі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Справа слухалась у відсутність представника заявника ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз». Однак від нього через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до суду не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника Відділу.

Також в судове засідання для розгляду справи не зявився боржник ОСОБА_2, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Частиною 2 ст.450 ЦПК України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Увідповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно вимог ч.1, п.3 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі і судових наказів.

Так, 27 травня 2016 року Першотравневим районним судом м.Чернівці було видано судовий наказ №725/2088/16-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» заборгованості за природний газ у сумі 3 021 грн. 48 коп., а також 689 грн. 00 коп. судового збору. Вказаний судовий наказ видано стягувачеві 14 липня 2016 року (а.с.5).

Частинами 1 та 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження

За заявою представника стягувача про предявлення виконавчого документа до виконання від 18 серпня 2016 року та на підставі виконавчого документа №725/2088/16-ц, державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 05 вересня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52083948 (а.с.32,33).

Під час здійснення державним виконавцем виконавчих дій, а саме 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження». Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: - з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Окрім того, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема має право: встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону); отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або У стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону); провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, а у подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону).

Порядок звернення стягнення на майно боржника визначає розділ VII Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05 жовтня 2016 року.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (а.с.1 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.53 вказаного Закону виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобовязані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

При цьому, Додаток до ЗУ «Про виконавче провадження» містить перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами.

У разі відсутності майна та коштів у боржника це повинно бути підтверджено відповідними доказами - акт перевірки майнового стану боржника за місцем проживання останнього (складеного державним виконавцем за участю понятих), довідки з органів, які проводять реєстрацію нерухомості та автотранспортних засобів про відсутність у боржника відповідно майна, довідка банківських установ про відсутність відповідного майна, довідки банківських установ про відсутність у боржникам відкритих рахунків або відсутність коштів на цих рахунках, копія трудової книжки боржника, з якої випливає, що боржник не працює, довідка органів соціального забезпечення та зайнятості населення про неотримання боржником доходів, довідка податкових органів про відсутність реєстрації боржника як суб'єкта підприємницької діяльності тощо.

Проте, 30 червня 2017 року державним виконавцем Федоряком О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.29).

Вказану постанову державним виконавцем було обґрунтовано тим, що на момент перевірки майнового стану боржника на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, зокрема матеріалів виконавчого провадження, наданих на запит суду, державним виконавцем всупереч вказаних вище вимогам Закону не було проведено всіх необхідних заходів щодо встановлення майна боржника, в тому числі не здійснено запиту щодо встановлення належного йому нерухомого майна, а також будь-якого майна за місцем його проживання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що державний виконавець не виконав свій обовязок щодо ефективного, своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій, своїми правами не скористався, тобто у повному обсязі виконавчі дії не провів, майновий стан боржника належним чином не перевірив та не підтвердив це належними доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно п.п.19, 20 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обовязково розяснюється порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання.

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Однак, всупереч вказаного державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 червня 2017 року не зазначено, які ним були проведенні виконавчі дії внаслідок яких він прийшов до висновку, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а також не розяснено стягувачу порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання.

Також згідно положень ч. 1ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Проте постанова про повернення виконавчого документа стягувачеву від 30 червня 2017 року була надіслана лише наприкінці листопада 2017 року, тобто через п»ять місяців після її винесення, чим прямо було порушено право стягувача на своєчасне отримання інформації про стан виконавчого провадження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у п. 18 роз'яснив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210,213,387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред»явити його до виконання.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до переконливого висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання судового рішення не здійснив всіх необхідних та наданих йому Законом заходів щодо встановлення належного боржнику майна та помилково прийшов до передчасного висновку, що воно у боржника відсутнє, а тому дії державного виконавця слід визнати неправомірними, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу скасувати.

Керуючись ст.ст.1, 3 18, 37, 48, 53 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.18, 76-81, 353, 447, 448, 450,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №52083948) від 30 червня 2017 року.

Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 під час здійснення виконавчого провадження №52083948.

Зобовязати Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області негайно відновити виконавче провадження №52083948 щодо виконання виконавчого документа №725/2088/16-ц, виданого 27 травня 2016 року Першотравневим районним судом м.Чернівці та вчинити всі необхідні виконавчі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк