Ухвала

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 278/205/18

провадження № 61-41017ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу Фонду соціального страхування України на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року та на постанову апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду до Фонду соціального страхування України, у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ від 22 грудня 2017 року про його звільнення, поновити на посаді головного спеціаліста відділу обліку матеріально-технічної бази Фонду виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 30 грудня 2017 року та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 54 013,25 грн, а також 7 000 грн за надання правничої допомоги.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №1050 від 22 грудня 2017 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу обліку матеріально-технічної бази Фонду виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 30 грудня 2017 року. Стягнуто з Фонду соціального страхування України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 33 489,15 грн, а також 6 000 грн витрат на правничу допомогу. Рішення в частині поновлення на роботі допущене до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

19 липня 2018 року через засоби поштового зв'язку Фонд соціального страхування України звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року та на постанову апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року. Фонд соціального страхування України посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що неправильне застосування норм матеріального права має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики в частині відсутності обов'язку (або його наявності) у роботодавця пропонувати працівнику при скороченні чисельності та штату працівників вакантну посаду за відсутності у такого працівника необхідної кваліфікації. У позивача є диплом спеціаліста про вищу освіту за спеціальністю «Правознавство». У відповідача були наявні вакантні посади фахівців у галузі права, але матеріали справи не містять відповідних доказів щодо юридичної кваліфікації позивача. Окрім цього, позов подано до виконавчої дирекції Фонду, що є неналежним відповідачем.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі щодо про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 54 013,25 грн.

Отже, справа № 278/205/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 278/205/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Фондом соціального страхування України не обґрунтовано чому справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга Фонду соціального страхування України подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Фонду соціального страхування України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року та на постанову апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат