АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року

м.Харків

справа № 643/3719/16-ц

провадження № 22-ц/790/4384/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання договору комісії недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року, постановлену суддею - Букреєвою І.А., в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання договору комісії недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння.

22 березня 2018 року позивачами подано клопотання про зупинення провадження у даній цивільній справі.

В обґрунтування даного клопотання посилалися на ті обставини, що в провадженні Київського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження № 640/18262/16-к за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в якому ОСОБА_3 визнана потерпілою. Кримінальне провадження стосується незаконного шахрайським шляхом заволодіння майном - квартирою АДРЕСА_1, яка є предметом спору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Крім того, предметом доказування у кримінальному провадженні являється злочинна діяльність ОСОБА_6, ОСОБА_4 щодо штучного створення схеми заволодіння квартирою через укладання договору комісії від 04 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. і злочинного заволодіння квартирою АДРЕСА_2.

На даний час кримінальне провадження не розглянуто.

У зв'язку з чим, позивачі вважають, що об'єктивно та всебічно неможливо розглянути дану цивільну справу до закінчення розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21 травня 2018 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А. про визнання договору комісії недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 640/18262/16-к за обвинуваченням ОСОБА_6, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду для продовження розгляду, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що зупиняючи провадження по справі суд першої інстанції не врахував висновків, викладених в постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-923цс15, від 01 лютого 2017 року № 6-1957цс16, від 07 жовтня 2015 року № 6-1367цс15, в яких зазначено, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Зазначає, що дана справа, з урахуванням норм ЦПК, вже мала бути розглянута судом першої інстанції по суті заявлених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначають, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд цивільної справи є неможливим до вирішення по суті іншої справи, а провадження по даній цивільній справі підлягає зупиненню, так як висновки суду по кримінальному провадженню можуть вплинути на вирішення по суті заявленого позову.

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновками суду першої інстанції в повному обсязі не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону ухвала суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає.

Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України - суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до змісту п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України - провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

За змістом статті 210 ЦПК суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Такий же висновок застосування норм права викладено в постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України в редакції 2004 року, (стаття 251 діючого ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що у даній справі, предметом спору є визнання недійсним договору комісії і витребування майна з чужого незаконного володіння.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Проте, суд на порушення вимог пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретне кримінальне провадження, до вирішення якого зупиняється провадження у справі, не проаналізував зібрані докази по зазначеній цивільній справі, яка є предметом судового розгляду, не надав іншим доказам належної оцінки, не послався на обставини, які б давали підстави для висновку про те, що до розгляду по суті кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6, ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, суд не має можливості на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цивільної справи наявність фактів та обставин, якими ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3обґрунтовували свої вимоги про визнання договору комісії недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, в матеріалах зазначеної цивільної справи є лише ухвала Київського районного суду м.Харкова від 15 травня 2017 року, якою призначено до судового розгляду обвинувального акту за результатами досудового розслідування у кримінальному провадження, відносно ОСОБА_6 за ст.ст. 190 ч.4, 15 ч.2 - 190 ч.4 КК України та ОСОБА_4 за ст. 190 ч.4 КК України справа 640/5921/17 на 25 травня 2017 року о 10.00 годині (а.с. 139 том 2).

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості відносно того, які конкретно обвинувачення стосовно спірної квартири пред'явлені ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку щодо зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А. про визнання договору комісії недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння, який зроблений без належного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим на підставі пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст.384, ст. 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна