Справа № 473/1281/18
"14" серпня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання - Фінько О.П.
За участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк "Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором
23 квітня 2018 року представник ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.07.2008 року ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 014/0012/82/127331, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 23 000 доларів США зі строком погашення кредиту до 24.07.2018 року та відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 14,00 % річних. Відповідач порушив умови договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 29.03.2018 року складає 34 394 доларів США 85 центів, з яких: сума заборгованості за кредитом 21 698 доларів США 60 центів; сума заборгованості за відсотками 12 696 доларів США 25 центів.
24 липня 2008 року було також укладено договір поруки №014/0012/82/127331 між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3, відповідно до якого вона зобовязувалася у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором виконати зобовязання перед банком.
Посилаючись на те, що відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором не виконують, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 014/0012/82/127331 від 24 липня 2008 року в розмірі 21 698 доларів США 60 центів та судові витрати.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02.05.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24 травня 2018 року о 10 годині 30 хвилин.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила.
Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Згідно кредитного договору № 014/0012/82/127331, банк надав відповідачу ОСОБА_2Ю, кредит у сумі 23 000 доларів США зі строком погашення кредиту до 24.07.2018 року та відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 14,00 % річних.
Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 23 000 доларів США.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 014/0012/82/127331 від 24.07.2008 року, заборгованість ОСОБА_2 за кредитом станом на 29.03.2018 року складає 34 394 доларів США 85 центів, з яких: сума заборгованості за кредитом 21 698 доларів США 60 центів, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2162 дол. США 56 цент.; сума заборгованості за відсотками 12 696 доларів США 25 центів, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 12 654 дол. США.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1045 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 553, ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, оскільки в порушення умов договору ОСОБА_2 зобов`язання передбачені договором належним чином не виконав, крім того 24 липня 2008 року було також укладено договір поруки №014/0012/82/127331 між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3, відповідно до якого вона зобовязувалася у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором виконати зобовязання перед банком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов'язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу.
Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.
За ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» була наявна банківська ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується банківською ліцензією № 10 від 11.10.2006 року.
Разом із тим, згідно правового висновку висловленого в Постанові ВСУ у справі №6-190цс15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.
З урахуванням матеріалів справи, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості з відповідачів в іноземній валюті долар США.
Таким чином суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 8 594 грн. 35 коп.
Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов'язані з розглядом справи.
За такого, з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8594 грн.35 коп. по 4297 грн. 18 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк "Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного Акціонерного Товариства «ОСОБА_4 Аваль» судовий збір в сумі 8594 грн.35 коп. по 4297 грн. 18 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заґяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Ротар М.М.