Справа № 404/3816/16-ц
Номер провадження 2/404/154/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Вітохіної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом, яким просили стягнути із відповідачів, солідарно, заборгованість за договором про надання кредиту №0 від 22 вересня 2006 року в розмірі- 12 883 швейцарських франків 23 сант. , з них: 11 839 швейцарських франків 86 сант.- заборгованості за сумою кредиту, 1 043 швейцарських франків 37 сант. - заборгованість по процентам за користування кредитом, та 5 645,04 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також понесені судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення боргу.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 63).

Також, 03 листопада 2016 року ухвалою цього ж суду, провадження у справі № 404/3816/16-ц (номер провадження 2/404/2385/16 ) за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - зупинено до набрання законної сили судового рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №404/5368/15-ц ( номер провадження 2/404/227/16) за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору № 0 від 22.09.2006 року (а.с. 96, 98).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На адресу суду 11 травня 2018 року надійшло клопотання представника АТ «УкрСиббанк» про поновлення провадження у справі, оскільки постановою Апеляційного суду Кіровоградської області по справі №404/5368/15-ц апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено. Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки - відмовлено (а.с. 120).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 травня 2018 року поновлено провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання та 14.08.2018 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду( а.с. 134, 158).

В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачі до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, правом подачі відзиву не скористалися.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом з'ясовано, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 22.09.2006 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 6-15).

Відповідно до умов зазначеного договору банк надав ОСОБА_3 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 19 890 швейцарських франків, що в еквіваленті дорівнювало станом на час укладення договору 80 206 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, із зобов'язанням сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 21.09.2027 року. За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобовязався сплачувати проценти у розмірі 7,99 % річних, (п. 1.3.1 кредитного договору). За умовами п. 1.3.1 кредитного договору по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного договору. У випадках, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 9.2 даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючи за цим договором в попередньому місяці.

Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір № 0 від 22.09.2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з моменту його укладення. Визнано недійсним Іпотечний договір від 26.09.2006 року укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з моменту його укладення. Застосовано до сторін наслідки недійсності правочину - реституцію, за якою: - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошові кошти в розмірі 19890 швейцарських франків. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти сплачені на виконання умов кредитного договору № 0 від 22.09.2006 року. Проведення розрахунку суми коштів, які були сплачені ОСОБА_3 на виконання умов кредитного договору № 0 від 22.09.2006 року покласти на ПАТ «УкрСиббанк». В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3500 грн. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір в розмірі 5554,01 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.107-118).

В свою чергу, постановою Апеляційного суду Кіровоградської області по справі №404/5368/15-ц, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», задоволено. Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки , відмовлено (а.с. 121-130).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, зобов'язання щодо надання кредиту Кредитором виконано в повному обсязі.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позичальник свої зобов'язання, передбачені Договором кредиту щодо погашення кредиту належним чином не виконує.

Станом на 12.04.2016 року заборгованість за договором кредиту становить 12 883 швейцарських франків 23 сант. , з них: 11 839 швейцарських франків 86 сант.- заборгованості за сумою кредиту, 1 043 швейцарських франків 37 сант. - заборгованість по процентам за користування кредитом, та 5 645,04 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, розрахунок якої додається (а.с.21-32).

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частинами 1 і 3 ст. 533 цього ж Кодексу передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Порядок надання дозволу Національного Банку України на банківські oперації та генеральних ліцензій установлюється Положенням про порядок видачі банком банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджених постановою Правління Національного банку України № 275 від 17 липня 2001 року, у пункті 5.3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, відповідно до декрету Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.2.3. Положення, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку Банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

У відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет). Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом України у постановах від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14, від 10 лютого 2016 року № 6-1680цс15. Банком надано зазначені документи.

Крім того, з метою забезпечення виконання обовязків за кредитним договором 22.09.2006 року між Банком (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №0-П. За умовами Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищеназваному Кредитному договорі. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

19 квітня 2016 року за вих.№30-2/8-48, №30-2/8-49 ПАТ УкрСиббанк направлено на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.09.2006 року , яка відповідачами була не виконана (а.с. 35, 36). Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, стягнувши заявлені суми.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 2 629,61 грн., з кожного, судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості договором про надання кредиту- задовольнити.

Стягнути, солідарно, із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за договором про надання кредиту №0 від 22 вересня 2006 року в розмірі- 12 883 швейцарських франків 23 сант. , з них: 11 839 швейцарських франків 86 сант.- заборгованості за сумою кредиту, 1 043 швейцарських франків 37 сант. - заборгованість по процентам за користування кредитом, та 5 645,04 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк по 2 629,61 грн., з кожного, внесеного судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк, місцезнаходження: вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, ;

відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 к. 1 кв. 98, м. Кропивницький; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 22.11.2018 року.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда