Справа № 303/3717/18
ряд. стат. звіту - 45
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Монич В.О.

секретар судового засідання Штець І.І.

Справа №303/3717/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до судуз позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивує тим, що будинок АДРЕСА_1 належить їй (ОСОБА_1) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2004 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 листопада 2008 року. Так, відповідач ОСОБА_2 являється її братом. В січні місяці 1984 року він залишив будинок і змінив місце проживання, яке їй не відоме. Жодних речей відповідача за місцем реєстрації не залишилося. Факт того, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1. Починаючи з січня місяця 1984 року підтверджується актом №164 від 08 червня 2018 року, який підписаний свідками: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Тому на підставі вищенаведеного, вона (ОСОБА_1) звертається до суду та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 03 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач - ОСОБА_2, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Беручи до уваги клопотання позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що що відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Мукачівського міжрегіонального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за №3216257 від 30 березня 2004 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Ковач Н.О. та зареєстрованого в реєстрі за № І-784, ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності в розмірі ? частки будинок АДРЕСА_1 (а.с.8,10).

-2-

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Мукачівського міжрегіонального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за №20856099 від 10 листопада 2008 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 06 листопада 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3703, ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності в розмірі ? частки будинок АДРЕСА_1 (а.с.9,11).

З копії Акту №164 засвідченого уповноваженою особою ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" від 08 червня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 18 січня 1984 року, що засвідчили своїми підписами: ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2; ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3; ОСОБА_8, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.7).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормою частини частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 являється власником будинку АДРЕСА_1, однак вищевказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2, 1963 року народження,який у свою чергу за даною адресою не проживає з 18 січня 1984 року, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано.

З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають до задоволення.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідач ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7,таким, що втративправо користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок

-3-

Відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний код - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, поштовий індекс - 89600.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце реєстрації: АДРЕСА_1, поштовий індекс - 89600.

Головуючий В.О.Монич