Дата документу 23.08.2018
Справа № 334/418/18
Провадження № 2/334/1942/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Гнатюка О.М.

при секретарі Алєйнікової О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайловський» про захист прав споживача фінансових послуг, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайловський» про захист прав споживача фінансових послуг. У позові зазначає, що 23 травня 2016 року було розпочато процедуру виведення з ринку ПАТ «Банк Михайловський» шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а вже 13 липня 2016 року розпочато процедуру ліквідації. На момент початку процедури виведення Банку залишок коштів на рахунках позивача у Банку становив 20250,82 грн., проте від Фонду не отримано жодної виплати.

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання відповідача, в якій він просить закрити провадження у даній справі через те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, обґрунтовуючи це тим, що з 23 травня 2016 в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджена тимчасова адміністрація, а з 13 липня 2016 розпочата процедура ліквідації. Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-УІ). Законом № 4452-УІ встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами і цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин. Статтею 35 Закону № 4452-УІ тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (ч. 2 ст. З Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ст. З Закону № 4452-УІ Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Одночасно з вищевказаним відповідач зазначає, що Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону № 4452-УІ вирішує виключно Фонд.

Таким чином, немає підстав вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються з участю банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами, с публічно-правовнм, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-УГ), тому його не можна вважати спором у зв'язку з процесом ліквідації банку.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 19 ЦПК України можна дійти висновку про неможливість розгляду в порядку цивільного судочинства справ щодо скасування рішення Уповноваженої особи та/або Фонду та зобов'язання вчинити дії. А отже, виходячи з положень ст. 19 КАС України, такі справи повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

У судове засідання сторони не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю, оскільки справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайловський» про захист прав споживача фінансових послуг - закрити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів.

Суддя О.М. Гнатюк