РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Нев`ядомського Д.В.
при секретарі Кузнецовій А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Управління Служби безпеки України в Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області про відшкодування шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Управління Служби безпеки України в Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області про відшкодування шкоди, та просив суд:
-Стягнути солідарно з Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 152366,66 - (сто п`ятдесят дві тисячі триста шістдесят шість гривень 66 копійок).
-Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 , 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
-Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
-Стягнути з Управління Служби безпеки України в Харківській області на користь ОСОБА_1 , 100000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
- Стягнути солідарно з Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи кспертного авто товарознавчого дослідження) в сумі 1544 грн. 40 коп.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23 березня 2017 року на території 65-го ракетно-артилерійського арсеналу боєприпасів (військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України) м. Балаклія Харківської області почалася пожежа з подальшими вибухами боєприпасів. В результаті вказаних подій був знищений автомобіль Позивача TOYOTA COROLLA 1.6 сірого кольору, 2003 року випуску, НОМЕР_2 .
Згідно довідки Балаклійського районного відділу ГУ ДСНСУ у Харківській області: дійсно 23 березня 2017 року зареєстрований факт пожежі каскаду будівель гаражів (гараж №б/н) та транспортного засобу TOYOTA COROLLA 1.6, 2003 р.в., держ. Номер НОМЕР_2 . Орієнтовний матеріальний збиток 240 тис. грн. Попередня причина пожежі - потрапляння відкритого джерела вогню внаслідок вибуху бойових снарядів. Акт про пожежу від 26.03.2017 року також підтверджує знищення будівлі гаражу та майна та те, що причиною пожежі було потрапляння відкритого джерела вогню внаслідок вибуху бойових снарядів.Актом, підтверджується, що за адресою АДРЕСА_1 , помешкання зазнало пошкоджень: вікна 4 шт. (поміняли), відкоси відсутні на 4 вікнах, міжкімнатні двері 1 шт., згоріла машина в гаражі з усім майном.
Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №6054 від 20.07.2017 року: автомобіль в результаті пожежі отримав пошкодження всіх складових частин. Виходячи з вищевказаного кузов досліджуваного автомобіля підлягає заміні. Оскільки кузов на даний автомобіль заводом-виробником не поставляється, а відновити автомобіль згідно вимог заводу-виробника не є можливим, то величина матеріальних збитків дорівнюється ринковій вартості автомобіля на момент події. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla 1.6» р.н. НОМЕР_2 при вибуху боєприпасів (23.03.2017), приймається в розмірі ринкової вартості автомобілю на момент пошкодження та становить 152366,66 грн.
Також внаслідок вказаної події виникли психотравматичні фактори, що потягли за собою негативні емоції та переживання, призвели до погіршення стану здоров`я, оскільки було порушено звичайний уклад життя позивача , що суттєво вплинуло на ведення громадського життя позивача та призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань.
У зв`язку з вищевказаними подіями позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.
В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, оскільки право Міноборони щодо управління військовим майном,( яке військове майно) закріплене і зберігалось у військовій частині НОМЕР_1 , не є речовим правом у частини 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, а є лише управлінською функцією Міністерства як центрального органу управління, оскільки у зазначеній нормі йдеться саме про безпосереднє фактичне володіння джерелом підвищеної небезпеки на відповідній правовій підставі.Військова частина зареєстрована як юридична особа та як суб`єкт господарської діяльності. Отже, Міністерство оборони є наналежним відповідачем за заявленими у даній справі, також позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо спричинення моральної шкоди,з огляду цього у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.
Представник Управління Служби безпеки України в Харківській області в судове засідання з`явився, надав відзив на позовну заяву , згідно якоговсі процесуальні дії щодо визнання осіб потерпілими в кримінальному провадженні та здійснення стосовно них дій, передбачених КПК України, було доручено ГУ НП в Харківській області. Всі матеріали, зібрані органами поліції, були направлені відповідно до військової прокуратури Харківського гарнізону. При цьому, було встановлено, що потерпілим гр. ОСОБА_1 у вказаному кримінальному проваджені було визнано слідчими Слідчого Управління ГУ НП в Харківській області в ході виконання доручення начальника першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону, який здійснює процесуальне керівництво у досудовому розслідуванні вказаного провадження, про проведення окремих процесуальних дій на іншій території від 25.03.2017 року. У зв`язку з цим, уповноваженими посадовими особами органів ГУ НП в Харківській області було проведено всі необхідні процесуальні дії для захисту прав гр. ОСОБА_1 як потерпілого, що підтверджуються наявними документами, а саме: особистою заявою гр. ОСОБА_1 про визнання його потерпілим, протоколом допиту гр. ОСОБА_1 , пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого, протоколом огляду місця події (копії додаються). Враховуючи вказане, СВ Управління не вчинив жодних протиправних дій стосовно гр. ОСОБА_1 . Управлінням не було порушено права позивача як потерпілого, оскільки здійснення процесуальних дій, пов`язаних із прийняттям заяв та вчиненням інших процесуальних дій щодо визнання осіб потерпілими в даному кримінальному провадженні, передбачених КПК України, було доручено слідчим органам ГУ НП в Харківській області. Між тим діяння Управління не визнані незаконними в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, або в іншому встановленому законодавством порядку, тому підстави для відшкодування позивачу шкоди Управлінням - відсутні. Також, щодо стягнення моральної шкоди позивачем не наведено будь-яких конкретних норм або обставин, що могли б свідчити про виникнення у нього психотравматичних факторів, пов`язаних з наявністю підвищеної міри душевного хвилювання, моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення стану здоров`я. На підставі вищезазначеного у задоволенні позовних вимог слід відмвоитив повному обсязі.
Представник Державної казначейської служби України, в судове засідання не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином, відзив до суду не надав .
Представник Головного управління Державної казначейської служби в судове засідання не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином, відзив до суду не надав .
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази та відзиви , допитавши експерта, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 23 березня 2017 року на території 65-го ракетно-артилерійського арсеналу боєприпасів (військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України) м. Балаклія Харківської області почалася пожежа з подальшими вибухами боєприпасів. В результаті вказаних подій був знищений автомобіль Позивача TOYOTA COROLLA 1.6 сірого кольору, 2003 року випуску, НОМЕР_2 .
Згідно довідки від 03.04.2017 №340-320 Балаклійського районного відділу ГУ ДСНСУ у Харківській області: дійсно 23 березня 2017 року зареєстрований факт пожежі каскаду будівель гаражів (гараж №б/н) та транспортного засобу TOYOTA COROLLA 1.6, 2003 р.в., держ. Номер НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . (Журнал обліку пожеж реєстр. №60 від 23.03.2017). Орієнтовний матеріальний збиток 240 тис. грн. Попередня причина пожежі - потрапляння відкритого джерела вогню внаслідок вибуху бойових снарядів, копія довідки міститься в матеріалах справи.
Акт про пожежу від 26.03.2017 року підтверджує знищення будівлі гаражу та майна та те, що причиною пожежі було потрапляння відкритого джерела вогню внаслідок вибуху бойових снарядів.
Актом, складеним 27.07.2017 року депутатом Балаклійської міської ради ОСОБА_2 підтверджується, що за адресою АДРЕСА_1 , помешкання зазнало пошкоджень: вікна 4 шт. (поміняли), відкоси відсутні на 4 вікнах, міжкімнатні двері 1 шт., згоріла машина в гаражі з усім майном, копія акту міститься в матеріалах справи.
01.11.2017 гр. ОСОБА_1 в якості доказів були подані відповіді старшого слідчого СВ Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області (№ Ф-282/119-68/2017 від 04.09.2017 р.) та першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області (№ 03-29-3906-17 від року на запити позивача та його адвоката щодо результатів розгляду заяви гр. ОСОБА_1 про пошкодження майна.
При цьому, було встановлено, що потерпілим гр. ОСОБА_1 у вказаному кримінальному проваджені було визнано слідчими Слідчого Управління ГУ НП в Харківській області в ході виконання доручення начальника першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону, який здійснює процесуальне керівництво у досудовому розслідуванні вказаного провадження, про проведення окремих процесуальних дій на іншій території від 25.03.2017 року.
У зв`язку з цим, уповноваженими посадовими особами органів ГУ НП в Харківській області було проведено всі необхідні процесуальні дії для захисту прав гр. ОСОБА_1 як потерпілого, що підтверджуються наявними документами, а саме: особистою заявою гр. ОСОБА_1 про визнання його потерпілим, протоколом допиту гр. ОСОБА_1 , пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого, протоколом огляду місця події (копії додаються).
Окрім того, як вбачається з відповіді Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", що за полісом №АЕ/9517501 до ПАТ "СК Країна" жодна особа із повідомленням та/або заявами не зверталася, страхове відшкодування не виплачувалося.
Також, в матеріалах справи міститься відповідь заступника Балаклійського міського голови Тяпаєва В.В., що військова частина НОМЕР_1 не входить у відання Балаклійської міської ради Харківської області, у Балаклійської міської ради харківської області відсутні підстави для виплати гр. ОСОБА_1 компенсації вартості належного йому автомобіля, знищеного 23.03.2017 року внаслідок вибухів на території 65 ракетно-артилерійського арсеналу боєприпасів( військова частина НОМЕР_1 Міністерства обороони України),
В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_3 , який пояснив, що оглянув даний автомобіль та провів експертне дослідження, vin-код не перевіряв оскільки автомобіль був майже повністю пошкоджений. Експертиза була проведена на підставі даних вказаних у свідоцтві про реєстрацію та залишків транспортного засобу.
Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Як вбачається з висновку експертного авто товарознавчого дослідження №6054 від 20.07.2017 року:автомобіль в результаті пожежі отримав пошкодження всіх складових частин. Виходячи з вищевказаного кузов досліджуваного автомобіля підлягає заміні. Оскільки кузов на даний автомобіль заводом-виробником не поставляється, а відновити автомобіль згідно вимог заводу-виробника не є можливим, то величина матеріальних збитків дорівнюється ринковій вартості автомобіля на момент події. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla 1.6» р.н. НОМЕР_2 при вибуху боєприпасів 23.03.2017 року , приймається в розмірі ринкової вартості автомобілю на момент пошкодження та становить 152366,66 грн.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2017 року № 3004 державне майно, а саме боєприпаси, які зберігалися на території військової частини НОМЕР_1 , були обліковані, знаходилися на відповідальному зберіганні військової частини НОМЕР_1 та були закріпленні за нею на праві оперативного управління. Військова частина НОМЕР_1 при здійсненні своєї діяльності не використовувала боєприпаси за їх цільовим та функціональним призначенням, рух боєприпасів здійснюється виключно за рішеннями служби забезпечення органу військового управління - Центрального ракетно-артилерійського управління Збройних Сил України.Тобто, джерелом підвищеної небезпеки у вигляді зазначених боєприпасів на підставі певного речового права, а саме на праві оперативного управління, військова НОМЕР_1 , яка, в свою чергу, зареєстрована як юридична особа та як суб`єкт господарської діяльності.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Статтею 3 цього Закону встановлено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Вимоги стосовно стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди з Міністерства оборони України, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження, оскільки за приписами ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси.
Разом з цим, статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України зі оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.
Крім того, статтею 14 Закону України «Про Збройні Сили України» також визначено, що майно , закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на оперативного управління.
В свою чергу, частиною 1 ст. 137 Господарського кодексу України визначено, що правом оперативного управліннявизнається речове правосуб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником(уповноваженим ним їм) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим сом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Тобто Міністерство оборони України є окремою юридичною особою, а тому не є належним відповідачем.
Також позовні вимоги до Служби безпеки України в Харківській області не знайшли свого підтвердження, оскільки уповноваженими посадовими особами органів ГУ НП в Харківській області було проведено всі необхідні процесуальні дії для захисту прав гр. ОСОБА_1 як потерпілого. Діяння Управління не визнані незаконними в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, або в іншому встановленому законодавством порядку, тому підстави для відшкодування позивачу шкоди Управлінням - відсутні.
Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач своє право на відшкодування моральної шкоди обґрунтовувал тим, що автомобіль, гараж та все, що знаходилося в ньому повністю знищені. Все це значно підвищує міру душевного хвилювання позивача , адже він був змушений змінити своє повсякденне життя. Позивач повинен був витрачати багато часу на звернення до поліції, районного відділу ГУ ДСНСУ у Харківській області, міської ради, витрачав особистий час та кошти для отриманні правової допомоги, покупку необхідних речей замість пошкоджених, це привело до порушення нормальних життєвих зв`язків та завдавало йому моральних страждань. Залишившись без автомобіля, який був фізично знищений, позивач не мав можливості його експлуатувати. Позивач нервує через неможливість користуватись автомобілем для сімейних потреб та для роботи, це завдає йому багато незручностей, ОСОБА_1 доводиться докладати додаткових зусиль для організації його життя. Також внаслідок вказаної події виникли психотравматичні фактори, що потягли за собою негативні емоції та переживання, призвели до погіршення стану здоров`я, оскільки було порушено звичайний уклад життя, що суттєво вплинуло на ведення громадського життя позивача та призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань. Через знищення автомобіля він постійно занепокоєний, хвилюється, де знайти кошти на придбання автомобіля. Позивач вимушений був витрачати свій час для звернення за юридичною допомогою.
Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України.
Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Як роз`яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Але, з врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є недоведеним та таким, що не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
При подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору, тому на підставі ст.141 ЦПК України оплату судового збору слід віднести на рахунок держави.
Окрім того, витрати за проведення експертизи у розмірі 1544, 40 ( одна тисяча п`ятсот сорок чотири гривні сорок копійок), слід стягнути Військової частини НОМЕР_1 шляхом списання коштів з відповідного рахунку з Державної казначейської служби України на користь позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Оскільки належним відповідачем у справі саме про стягнення розміру відшкодування моральної шкоди та матеріальної шкоди є державний орган, суд стягує вказані кошти з держави в особі Державної казначейської служби України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 13.08.2018 року.
Суддя Д.В. Нев`ядомський