Справа № 191/2995/18
Провадження № 2/191/876/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

при секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. За життя 18 серпня 1986 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла відповідачу по справі ОСОБА_2. Відповідач на день смерті спадкодавця разом з нею не проживала, у передбачений законом шестимісячний строк заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавала, тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Однак з невідомих причин позивачу випадково у 2018 році стало відомо, що відповідач отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3. Вважає зазначене свідоцтво незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки після смерті ОСОБА_3 відповідач спадщину не прийняла, я фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом за вказаною адресою на день її смерті. Також відповідно до запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №50290492, виданого 24 лютого 2016 року Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції на спірне майно, а саме на 1/5 частину вказаного житлового будинку. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, вважає, що вказаний арешт є незаконним і підлягає скасуванню. Позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 20 липня 2018 року, видану ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, визнати за ним право власності на 1/5 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 і скасувати вищезазначений арешт на 1/5 частину будинку.

Позивач в судове засідання не з'явився, але завчасно надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідача в судове засідання не з'явилася, але завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки вважає, що своєчасно звернулася до нотаріуса і прийняла спадщину у визначений законом строк.

Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21 травня 1990 року підтверджується факт належності ОСОБА_3 1/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Власником 4/5 частини вказаного житлового будинку на даний час належить позивачеві ОСОБА_1, що доводиться копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2018 року.

Згідно копії заповіту від 18 серпня 1986 року ОСОБА_3 заповіла усе належне їй майно відповідачеві ОСОБА_4.

Копією паспорту відповідача підтверджується факт укладення нею шлюб 19 жовтня 2005 року з ОСОБА_5 і шлюбне прізвище відповідача на даний час - ОСОБА_5.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що доводиться копією свідоцтва про її смерть.

18 липня 2018 року відповідач ОСОБА_6 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Як вбачається з довідки виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті і разом з нею була зареєстрована ОСОБА_4 з 11 квітня 1996 року до 12 листопада 2002 року.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 липня 2018 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку.

У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У ч.1 ст.1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини відповідач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса 18 липня 2018 року, тоді як спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, як вбачається з довідки виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті і разом з нею була зареєстрована ОСОБА_4 з 11 квітня 1996 року до 12 листопада 2002 року.

Зі змісту ч.3 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину лише за умови його фактичного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не за умови його реєстрації за однією адресою разом зі спадкодавцем.

Доказів щодо фактичного проживання відповідача разом з ОСОБА_3 на час її смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 року суду не надано.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з чим зазначене свідоцтво повинно бути визнано недійсним.

Оскільки відповідач право власності на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку не отримала, то відповідно підлягає скасуванню і арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №50290492, виданого 24 лютого 2016 року Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції на спірне майно.

Крім того, з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2018 року вбачається, що власником 4/5 частини вказаного житлового будинку на даний час належить позивачеві ОСОБА_1 Зазначена частина будинку перейшла позивачеві в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В суді не оспорювався факт проживання позивача у вказаному житловому будинку на час відкриття спадщини після смерті його баби ОСОБА_3, у зв'язку з чим суд вважає даний факт встановленим.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1218, 1261, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269, 1301 ЦК України, ст.ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ННІ №688939, виданого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Монич Н.Д. 20 липня 2018 року за реєстровим номером 1427, на 1/5 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, право власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Скасувати арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №50290492, виданого 24 лютого 2016 року Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції на спірне майно, а саме на 1/5 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження 1405012).

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Гречко