№ 207/2615/17
№ 2/207/166/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

Відповідачем ОСОБА_4 подано клопотання про призначення повторної судової атотехнічної експертизи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 підтримали письмове клопотання від 20.09.2018 року про призначення повторної судової атотехнічної експертизи, посилаючись на те, що висновок судової автотехнічної експертизи № 870 від 29.09.2000 року, який знаходиться в матеріалах кримінальної справи № 207/3511/16-к відносно ОСОБА_4 та досліджений в судовому засіданні складений з порушенням законодавства. Проведення експертизи просить доручити Дніпропетровському науково-дослідного інституту судових експертиз. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, гарантує, що будуть оплачені відповідачем ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти проведення повторної автотехнічної експертизи, у задоволенні клопотання просили відмовити.

Відповідно до ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 11постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Отже, призначення повторної експертизи допускається лише у разі доведення факту наявності об`єктивних підстав для сумніву у висновках первинної експертизи.

Однак клопотання відповідача не містить жодних посилань, які б вказували на те, що висновок експерта є недостатньо обґрунтованим та таким, що викликає сумніви в його правильності або суперечить іншим матеріалам справи.

Зі змісту заявленого клопотання вбачається, що відповідач ставить під сумнів проведену автотехнічної експертизу, що обґрунтовує двома доводами:

1.Постанова від 30.09.2000р. про уточнення місця зіткнення транспортних засобів (т.1, ар.с. 68 кримінальної справи №207/3511/16-к) не передбачена як процесуальний документ Кримінальним процесуальним кодексом України в редакції 2012 року, і у зв`язку з тим, що рішення про закриття кримінального провадження ухвалено за правилами КПК України 2012 року, то, на думку відповідача, докази, отримані у 2000 році за правилами КПК України 1960 року, не можуть братись судом до уваги.

2.Висновок експерта №870 від 29.09.2000р. був складений за вихідними даними, які були на власний розсуд зазначені слідчим і є похідними від вищевказаної постанови про уточнення місця зіткнення транспортних засобів.

Вирішуючи питання щодо призначення повторної експертизи, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.8 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012року зазначено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Отже, посилання відповідача на те, що оскільки кримінальне провадження було закрите за правилами КПК 2012 року, то постанова від 30.09.2000р. про уточнення місця зіткнення не може братись до уваги, є необгрунтованим і таким, що протирічить приписам п. 8 Перехідних положень КПК України, так як постанова від 30.09.2000р. про уточнення місця зіткнення транспортних засобів (т.1, ар.с. 68 кримінальної справи №207/3511/16-к) була передбачена як процесуальний документ КПК 1960 року і виносилась слідчим саме за правилами КПК 1960 року, оскільки у момент винесення цієї постанови діяла редакція саме КПК України 1960 року.

Крім того, згідно з п. 10 Перехідних положень КПК України кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Тобто, вказана норма не встановлює недопустимість доказів, отриманих за попередньою редакцією КПК, а лише вказує процесуальний порядок подальшого розслідування.

Таким чином, є повністю необгрунтованим та спростованим твердження відповідача про те, що оскільки постанова слідчого про уточнення місця зіткнення транспортних засобів була винесена за редакцією КПК 1960 року, а справа направлена до суду після набрання чинності редакцією КПК 2012 року, то вона є незаконною.

Окрім цього, суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що слідчий надав експерту вихідні дані, які зазначив на власний розсуд.

Так, вихідні дані, які експерт використовував під час проведення експертизи, були отримані з:

1.Протоколу огляду місця пригоди (т.1, ар.с. 2-6 кримінальної справи №207/3511/16-к). В цьому протоколі містяться наступні дані:

-відстань від правого переднього колеса автомобіля ВАЗ-2103 до правого краю проїжджої частини - 5,45 м;

-відстань від лівого заднього колеса автомобіля ВАЗ-2103 до правого краю проїжджої частини - 5,60 м.;

-ширина проїжджої частини дороги складає 12,65 м, а в одному напрямку - 6,325 м.

2.Протоколу додаткового огляду автомобіля ВАЗ-2103 (т.1, ар.с. 64 кримінальної справи №207/3511/16-к) . В цьому протоколі містяться наступні дані:

-відстань від місця контакту транспортних засобів до правого крила автомобіля ВАЗ-2103 - 1,03 м.

Зазначений протокол додаткового огляду автомобіля ВАЗ-2103 і був покладений в основу постанови слідчого від 30.09.2000р. про уточнення місця зіткнення транспортних засобів. Слід зазначити, що додатковий огляд здійснюється у випадках, коли у ході розслідування виникає необхідність оглянути певний об`єкт або ділянку місця події, які або взагалі не були оглянуті під час первинного огляду, або були оглянуті недостатньо ретельно і поверхово. В таких випадках огляду підлягає не все місце події, а тільки окремі його об`єкти або ділянки.

Тобто, є безпідставними твердження відповідача про те, що дані, які зафіксовані в постанові слідчого взяті ним на власний розсуд.

3.Показання свідка ОСОБА_8 (т.1, ар.с. 63 кримінальної справи №207/3511/16-к), який керував автомобілем КРАЗ. В цьому протоколі містяться наступні дані:

-відстань від автомобіля КРАЗ до правого краю проїжджої частини - 1,5м;

-боковий інтервал між автомобілем КРАЗ та автомобілем ВАЗ-2103 в момент обгону -2 м;

-ширина автомобіля КРАЗ - 2,5 м;

-автомобіль ВАЗ-2103 після зіткнення знаходився на проїжджій частині дороги майже паралельно бордюру.

Тому суд вважає, що жодної потреби в проведенні повторної судової авто технічної експертизи немає.

До того ж, відповідач просить суд призначити експертизу без врахування постанови слідчого про уточнення місця зіткнення транспортних засобів, оскільки вона винесена за правилами КПК 1960 року, то вона не повинна братись експертом до уваги.

Разом з тим, оскільки на даний момент неможливо іншим способом отримати вихідні дані, як не із вищевказаної постанови слідчого про уточнення місця зіткнення транспортних засобів, яка, в свою чергу базується на протоколі додаткового огляду транспортного засобу ВАЗ-2103, то ігнорування вказаних постанови та протоколу під час проведення експертизи буде мати наслідком надання завідомо невірного висновку експертом.

В даному випадку, процесуальні нюанси, на яких побудоване клопотання відповідача (стосовно редакції КПК України, яка діяла на момент винесення слідчим постанови) не можуть бути підставою для відкидання зібраних слідством доказів.

Таким чином, доводи відповідача зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, які були предметом перевірки і оцінки судом в кримінальному провадженні по справі №207/3511/16-к, за матеріалами якої була проведенна первинна екмпертиза № 870 від 29.09.2000 року.

Згідно з п. 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 08.10.1998 повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Разом з цим відповідач вимагає від суду фактичного визначення нових вихідних даних для проведення повторної експертизи, які протирічать даним, що містяться в матеріалах кримінальної справи №207/13511/16-к.

Отже, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача щодо призначення повторної експертизи задоволенню не підлягає.

Статтею 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду відповідно до буквального змісту кожного із пунктів.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи.

Однак, оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у призначенні експертизи статтею 353 ЦПК України не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 113, 258-260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про призначення повторної судової атотехнічної експертизи по справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М.Юрченко