Справа № 372/3150/17 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/3167/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 4 02.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Фінагеєва В.О., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки в спільній власності,

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із названим позовом, де просив, з врахуванням заяви про часткову відмову від позовних вимог, виділити йому в натурі 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 162,1 кв.м., що розташована на земельній ділянці кадастровий номер якої НОМЕР_2, згідно варіанту розподілу ( варіант 1 ) відповідно до висновку фізичної особи-підприємця «ОСОБА_5» від 01 листопада 2017 року.

До складу новоутвореного об'єкту нерухомого майна шляхом виділення його в натурі включити всі кімнати ІІ-го поверху житлового будинку, загальною площею 96,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., а саме: кімната 9 - передпокій 13,2 кв.м.; 10 - гардеробна 10,0 кв.м.; 11 - кухня-столова 28,8 кв.м.; 12 - санвузол 8,5 кв.м.; 13-санвузол 4,1 кв.м.; 14 - дитяча кімната 18,8 кв.м.; 15 - житлова 13,4 кв.м.; №2-ворота; №3 - огорожа; № 5 - вигрібна яма,

виділити йому в натурі 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0160 га., кадастровий номер НОМЕР_2 згідно варіанту розподілу ( варіант 1 ) відповідно до висновку фізичної особи-підприємця «ОСОБА_5» від 01 листопада 2017 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 23 травня 2003 року по 05 грудня 2015 року.

Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок, загальною площею 162,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,032 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ); легковий автомобіль «Nissan Juke», об'єм двигуна 1598 куб.см., номер шасі НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано за кожним із них право особистої приватної власності на 1/2 частину вказаного майна.

Проте, позивач не має можливості повноцінного володіння та користування нерухомого майна, транспортним засобом, що належить йому на праві спільної часткової власності в зв'язку з постійним перешкоджанням зі сторони відповідача права визначеного рішенням суду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Виділено ОСОБА_3 в натурі 1/2 частку з спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме житлового будинку, загальною площею 162,1 кв.м., що розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 згідно варіанту розподілу ( Варіант 1 ) відповідно до висновку фізичної особи-підприємця «ОСОБА_5» від 01 листопада 2017 року.

Виділено ОСОБА_3 до складу новоутвореного об'єкту нерухомого майн,а шляхом виділення його в натурі включити всі кімнати ІІ-го поверху житлового будинку загальною площею 96,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., а саме: кімната 9 - передпокій 13,2 кв.м.; 10 - гардеробна 10,0 кв.м.; 11- кухня-столова 28,8 кв.м.; 12 - санвузол 8,5 кв.м.; 13 - санвузол 4,1 кв.м.; 14 - дитяча кімната 18,8 кв.м.; 15 - житлова 13,4 кв.м.; №2 - ворота; №3 - огорожа; №5 - вигрібна яма, згідно технічного плану будинку.

Виділено ОСОБА_3 в натурі 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0160 га ( загальна площа до поділу 0,032 га ), кадастровий номер НОМЕР_2 - площею 0,0160 га, згідно варіанту розподілу ( варіант 1 ) відповідно до висновку фізичної особи-підприємця «ОСОБА_5» від 01 листопада 2017 року.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що сторонами не досягнуто згоди щодо виділення частки нерухомого майна в натурі, а також те, що іншого способу, окрім виділення з оспорюваного майна частини в натурі, немає можливості, а тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року по цивільній справі №372/3004/16-ц було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 23 травня 2003 року по 05 грудня 2015 року.

Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок, загальною площею 162,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 34-в та земельну ділянку, площею 0,032 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) і легковий автомобіль «Nissan Juke», об'єм двигуна 1598 куб.см., номер шасі НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано за кожним із них право особистої приватної власності на 1/2 частину вказаного майна ( а.с. 6-8 ).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень за позивачем зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 162,1 кв.м., що розташований за адресою: смт. Козин, вул. Партизанська, 34-в., Обухівського району, Київської області та на 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0,032 га, що розташована за адресою: смт. Козин, вул. Партизанська, 19, Обухівського району, Київської області ( а.с. 9, 10 ).

Відповідно до висновку фізичної особи-підприємця «ОСОБА_5» від 01 листопада 2017 року щодо технічної можливості поділу спірного житлового будинку вбачається, що за технічними показниками будинку і за умови проведення додаткових будівельних робіт та улаштування окремих систем інженерного забезпечення, житловий будинок може бути поділений на два об'єкта, що відображено у варіантах цього висновку ( а.с. 46-49 ).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі, на переконання апеляційного суду, правомірно врахував зазначений висновок і, з метою захисту законних прав та інтересів сторін, обгрунтовано обрав перший варіант розподілу майна сторін, який найбільш прийнятний для ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

При цьому, під час апеляційного перегляду судового рішення, судом встановлено, що апелянта влаштовує визначений судом варіант розподілу майна та апеляційні вимоги фактично зводяться до прохання виділити їй в натурі іншу частину 1/2 спірного майна за вказаним висновком для реєстрації права власності.

Однак, на переконання апеляційного суду, не можуть бути задоволені вимоги апеляційної скарги у силу положень ст. 13 ЦПК України, оскільки, такі вимоги не заявлялися відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 16, 321, 356, 364 ЦК України, ст.ст. 8, 41 Конституції України,ст.ст. 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване оспорюване судове рішення.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 89 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 183, 358, 364, 370 ЦК України, ст. 88, 202 ЗК України, ст.ст. 89, 263 ЦПК України, ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.п. 6,7 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», з точки зору суду другої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги, оскільки повністю спростовуються доказами по справі, зокрема, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року та висновком фізичної особи-підприємця «ОСОБА_5» від 01 листопада 2017 року.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що висновок не може оцінюватися належним доказом на підтвердження позовних вимог, оскільки, не містить оцінки земельної ділянки, не зазначено інформацію щодо складу новоутвореного об'єкту нерухомого майна, який залишається відповідачу при виділенні позивачу в натурі будинку, що унеможливлює виконання даного рішення в частині реєстрації відповідачем права власності на новоутворений об'єкт нерухомого майна, не зазначено в рішенні інформації про зміну часток позивачу та відповідачу в праві власності на будинок, не перевірено чи складався порядок користування спільною частковою власністю, наданий висновок не має жодної інформації відповідно до вимог чинного законодавства щодо земельної ділянки, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції та спростовуються належними та допустимими доказами по справі, а відтак - не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки в спільній власності - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

В.О. Фінагеєв