14.08.2018 Єдиний унікальний № 371/1493/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 168 /18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

14 серпня 2018 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Федорчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Миронівської міської ради Київської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулася позивач та просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, квартирою № 39 в будинку № 15, що розташована по вулиці Соборності в місті Миронівка Київської області, а також зобовязати його знятися з реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. В цій квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, який з 2008 року в квартирі не проживає, проте залишається бути зареєстрованим в ній.

У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за місцем реєстрації свого проживання, причини неявки до суду не повідомив.

Представник виконавчого комітету Миронівської міської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві в.о. міського голови ОСОБА_3 просив розглядати справу у відсутності представника міської ради.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився до суду, причин неявки в судове засідання не повідомив, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила статті 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

Відповідно до правил частини 1 статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 03 серпня 2005 року серії ВСІ № 597275, посвідченого державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4,зареєстрованого у реєстрі за № 3534 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26 вересня 2005 року № 8454914 (а.с. 10-11).

Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в статті 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Відповідно до довідки Миронівської міської ради Миронівського району Київської області від 27 листопада 2017 року № 02-36/3678 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 28).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 2008 року за місцем своєї реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 не проживає.

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном.

Відповідач, який без поважних причин був відсутній понад один рік у квартирі за вказаною адресою втратив право на користування нею, а тому у позивача, як власника квартири, виникло право на звернення до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 39 в будинку № 15 по вулиці Соборності міста Миронівка Київської області, яка належить позивачу на праві приватної власності. Цим правом позивач правомірно скористалася у спосіб, передбачений ст. 405 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується.

Отже, обов'язок відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Миронівської міської ради, щодо зняття з реєстрації відповідача на підставі рішення суду про виселення встановлений на законодавчому рівні та не потребує додаткового підтвердження у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 51 від 16 листопада 2017 року.

Понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10-13, 76- 81, 95, 141, 223, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування квартирою № 39 в будинку № 15 по вулиці Соборності міста Миронівка Київської області, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

3.Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, судові витрати в розмірі 640 гривень 00 копійок.

4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення можу бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

5. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя підпис ОСОБА_5

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук