Провадження № 2/127/1789/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого-судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, щоз відповідачем по справі позивач зустрічався і підтримував близькі стосунки в 2010 - 2011 роках, планував створити з нею сім'ю. Від їх близьких стосунків ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась донька - ОСОБА_3.

Після народження дитини відповідач без відома позивача зареєструвала народження дитини як одинока мати, не повідомивши працівників відділу ДРАЦС, що позивач визнає своє батьківство і бажає його зареєструвати. 15.12.2011 року у відділі ДРАЦС ВМУЮ Вінницької області був вчинений актовий запис № 4757 про народження доньки сторін, в якому запис про батька дитини був вчинений зі слів матері. Коли позивач про це дізнався, він наполіг на юридичному оформленні його батьківства щодо доньки і в актовий запис про її народження були внесені зміни. 13.07.2012 року було видане повторне свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 з урахуванням внесених змін.

Сама мати дитини від її народження виявляла до неї байдужість, не бажала годувати дитину материнським молоком, а відразу, всупереч інтересам дитини та зі шкодою для її здоров'я, перевела доньку на штучне годування. Доглядом за дитиною вона також не бажала займатись належним чином, намагалась перекласти всі ці обов'язки на будь-кого іншого. Невдовзі, ще на перших місяцях життя доньки, вона покинула немовля з позивачем та почала жити своїм окремим життям. З того часу, вже понад 6 років відповідач не цікавиться дитиною, не навідує її, не спілкується з нею, не бере участі в її вихованні та утриманні. За цей період мати навіть не зробила жодної спроби побачити доньку, не поцікавилась її здоров'ям та життям. Донька не пам'ятає матір і не цікавиться нею.

Таким чином, вже понад 6 років від того моменту, як відповідач покинула дитину з позивачем, всі обов'язки, пов'язані з вихованням доньки ОСОБА_3, її розвитком та, в разі необхідності, лікуванням, виконує лише позивач. Відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється.

Позивач приділяє належну увагу вихованню та розвитку ОСОБА_3: донька відвідує дошкільний дитячий заклад, також готується піти до школи у закладі «Дошколярик», крім того займається танцями у зразковому колективі «Вертикаль», де виявляє неабиякі здібності. В зв'язку із зайнятістю позивача на роботі він вимушений винаймати для дитини няню, яка займається дитиною у його відсутність, оскільки мати ОСОБА_4 категорично не бажає приділяти будь-яку увагу доньці.

В багатьох питаннях життя дитини (поїздки за кордон, лікування, навчання, вибір місця проживання та реєстрації, майнові питання, та ін.) потрібна згода обох батьків. Позивач позбавлений можливості вирішувати ці питання з відповідачем, так як в потрібний момент не може з нею своєчасно зустрітись. Крім того, нещодавно позивач дізнався, що відповідач має намір назавжди виїхати за межі України, і позивач зовсім буде позбавлений можливості вирішувати з нею будь-які питання в інтересах дитини.

Тобто, відповідач не лише не виконує своїх батьківських обов'язків щодо доньки ОСОБА_3, а й діє всупереч інтересам доньки, і чинить перешкоди позивачу у виконанні його батьківських обов'язків.

Донька свою біологічну матір давно не бачила, не пам'ятає її, а тому не цікавиться нею і не виявляє до неї інтересу.

Сама відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, однак, вирішення даного питання в позасудовому порядку не передбачене чинним законодавством, тому сторони не можуть прийняти мір до позасудового вирішення спору, і позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено Службу у справах дітей Вінницької міської ради та витребувано докази по справі, а саме: з органу опіки та піклування письмового висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Вінницької міської ради до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої доньки.

Згідно ч. ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі і за час цього шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час проживає разом із батьком. (а.с. 8)

ОСОБА_3 зарахована в КЗ «ДНЗ № 26 ВМР» з 01.08.2014року і відвідує його по теперішній час. За час перебування ОСОБА_3 в дошкільному закладі дитину приводить і забирає батько ОСОБА_5. Дитина завжди охайна, чиста, доглянута. Оплату за харчування здійснює батько. Мати ОСОБА_2 жодного разу не проводила і не забирала дитину з дошкільного навчального закладу, не цікавилась життям і вихованням своєї доньки та не приймала участі у матеріальному фінансуванні дитини. (а.с. 9) Мати ОСОБА_2 вихованням дитини не займається і дитиною не цікавиться. (а.с. 10)

Також, ОСОБА_3 займається танцями у зразковому колективі «Вертикаль». (а.с.13)

Із службової характеристики на ОСОБА_1 вбачається, що він працює з 01.10.2008 року на посаді машиніста автомобільного крана. ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, як грамотний, дисциплінований, наполегливий, в професійному відношенні добре підготовлений співробітник. По характеру спокійний, врівноважений. На критичні зауваження реагує правильно, робить позитивні висновки. Сам займається вихованням дочки ОСОБА_4 від дня народження. Щорічні відпустки використовує в літній період для оздоровлення дитини. (а.с. 11)

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ч. 4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст.19 СК України).

Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.06.2018 року № 01-00-011-29267 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, дійсно, суд вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її життям, станом здоров'я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з донькою, не проявляє ініціативи до зустрічей, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини та виконанням своїх батьківських обов'язків щодо неї, а відтак є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки.

Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісну мати, виходячи з характеру такого засобу, слід застосувати до відповідача по відношенню до її неповнолітньої доньки, оскільки це викликано необхідністю.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими.

Окрім того, в силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 704,80 грн. судового збору, понесені позивачем за звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст.4, 5, 6, 141, 150, 155, 157, 164-167, 171 СК України, п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141,200, 206,, 263,264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Вінницький міський суд Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_5, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Третя особа Служба у справах дітей Вінницької міської ради, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Повний текст рішення складено 06.08.2018 року.

Суддя О.О. Жмудь