ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2866/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"19" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ „ЄВРОКАР УКРАЇНА" про визнання договору фінансового лізінгу недійсним, стягнення платежу за договором лізінгу,
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору фінансового лізингу №3076 від 26.10.2017 року, укладеного між ТОВ «Єврокар Україна» та позивачем ОСОБА_2, недійсним та стягнення 22 900,00 грн. сплачених на виконання умов договору лізингу, посилаючись на те, що 26.10.2017 р. між ним та ТОВ «Єврокар Україна» був укладений договір фінансового лізингу №3076, відповідно до якого товариство взяло на себе відповідальність придбати предмет лізингу (транспортний засіб) у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу. Предметом даного договору є транспортний засіб автомобіль марки ЗАЗ Vida, вартістю - 228 950,00 грн. Відповідно до договору, 26.10.2017 позивачем було сплачено авансовий платіж у розмірі 22 900,00 грн., що підтверджується квитанцією №3336732. Однак, зазначена марка автомобіля у договорі не відповідає тій, яку мав намір придбати позивач, а саме зазначено ЗАЗ Vida замість ЛАДА Веста, а ціна автомобіля значно вища за раніше обумовлену. Крім цього, протягом обіцяних днів, предмет лізигну так і не був переданий позивачу.
Ухвалою суду від 16.11.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду по суті.
01.03.2018, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку із відстороненням судді від посади, цивільну справу передано до провадження судді Колесника О.М.
Ухвалою суду від 12.03.2018 справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 26.10.2017 р. між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна» був укладений договір фінансового лізингу №3076 (а.с. 11-18).
Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов'язався придбати у власність предмет лізингу - автомобіль марки ЗАЗ Vida та передати його в користування позивачу на строк та на умовах, передбачених договором, а позивач- прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу та у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі на умовах цього договору.
Вартість предмета лізингу на момент укладання договору, за цим договором становить 8 527 доларів США, з урахуванням ПДВ, що за обмінним курсом долара США до гривні складало 228 950,00 грн., з урахуванням ПДВ.
Того ж дня, 26.10.2017 р. позивач, на виконання умов договору сплатив на рахунок ТОВ «Єврокар Україна» авансовий платіж у сумі 22 900,00 грн. (а.с. 19)
Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору, відповідно до статті 628 ЦК України.
Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Таким чином договір фінансового лізингу, укладений з фізичною особою, має бути нотаріально посвідченим, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15.
Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Ураховуючи, що договір лізингу, укладений між сторонами, де учасником є фізична особа, не був посвідчений нотаріально, як передбачено ст. 799 ЦК України, отже укладений з порушенням вимог закону, то такий договір є нікчемним і визнання його недійсним судом не вимагається, а відтак сплачені позивачем грошові кошти на виконання цього договору підлягають поверненню, як передбачено ч. 2 ст. 216 ЦК України.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76 - 81, 133, 137, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352, на підставі ст.ст. 215, 216, 220, 799, 806 ЦК України, суд -
Визнати договір фінансового лізінгу №3076, укладений 26.10.2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ „ЄВРОКАР УКРАЇНА", недійсним.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Копію вступної та резолютивної частини заочного рішення вручити позивачу негайно після її проголошення.
Суддя :