Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1576/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий суддя - Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2009 року в с.Чепа Виноградівського району помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в с.Тросник по вул.Вародія, 33 Виноградівського району. Спадкоємцями до майна померлого, крім позивачки, є дружина та донька спадкодавця, які претензій до спадкового майна не мають. За оформленням права на спадщину позивачка звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи обставини, що позивачкою прийнято спадщину після смерті батька, однак правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, позивачка вказує на наявність правової підстави для звернення до суду з даним позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Відповідачі подали до суду належним чином завірені заяви про розгляд справи без їхньої участі та про відсутність заперечень відносно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

17.09.2009 року в с.Чепа Виноградівського району помер батько позивачки - ОСОБА_4. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №092207 від від 17.09.2009 р. За життя заповіт залишено не було.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно житловий будинок в с.Тросник по вул.Вародія, 33 Виноградівського району.

Спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_4, крім позивачки, є ще відповідачі по справі ОСОБА_2, дружина спадкодавця, та ОСОБА_3, донька спадкодавця, які претензій до спадкового майна не мають. Вказане підтверджується належним чином засвідченими заявами відповідачів про відсутність претензій до спадкового майна з проханням оформити її в користь позивачки.

Згідно довідки виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради №159 від 12.02.2018 року, за даними запису в погосподарській книзі домогосподарство в с.Тросник по вул.Вародія, 33 (особовий рахунок господарства №0924-1) Виноградівського району, рахується за померлим ОСОБА_4, який помер 17.09.2009 року.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємець за законом, позивачка ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини.

Листом завідувача нотаріальної контори №13/01-16 від 25.01.2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутися в суд.

З довідки ФОП ОСОБА_5 №48/18 від 23.04.2018 року та виготовленого технічного паспорту вбачається, що індивідуальний житловий будинок в с.Тросник по вул.Вародія, 33 будівництвом завершений, його інвентаризаційна вартість станом на квітень 2018 року складає 103215,00 грн.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно приписів ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок в с.Тросник, вул.Вародія, 33 Виноградівського району.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, уродженкою та мешканкою с.Тросник, вул.Вародія, 33 Виноградівського району Закарпатської області, право власності на житловий будинок в с.Тросник по вул.Вародія, 33 Виноградівського району Закарпатської області, загальною площею 46,6 кв.м., в тому числі житловою 34,8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийОСОБА_6