ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22ц/807/143/18 Головуючий у 1 інстанції Гашук К.В.
Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Онищенка Е.А.

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюковой І.О. на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27.02.2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 10 765,00 євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,5% річних, на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу, з кінцевим терміном погашення до 27.02.2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27.02.2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Відповідно до умов якого, ОСОБА_5 зобов'язалася відповідати у повному обсязі перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобов'язань по вказаному кредитному договору у повному обсязі.

Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27.02.2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_4 було укладено договір застави, згідно якого, останній надав в заставу автомобіль, марка «Chevrolet Aveo» НОМЕР_5, рік випуску - 2006, сірого кольору, заводський номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Запорізьким МРЕВ-1, 24 лютого 2006 року, який належить ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4, виданого тим же МРЕВ 24 лютого 2006 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредит на суму 10765,00 євро.

Однак, відповідач ОСОБА_4 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 11.09.2014 року, заборгованість відповідача перед банком становить 44 335,18 Євро.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 44 335,18 євро.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» було задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015 року, за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заочне рішення було скасовано та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року позов залишено без задоволення.

Ухвалою колегії судді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою колегії судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Надра» задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову КБ «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін, тому в цій частині рішення не переглядається.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюковой І.О. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 з пропуском строку позовної давності.

Колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 27 лютого 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 765 євро зі сплатою 8,5 % річних за користування кредитом на строк до 27 лютого 2011 року (т. 1 а.с. 20-23). На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки (т. 1 а.с. 24-24), а з ОСОБА_4 - договір застави, предметом якого є автомобіль Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 26-27).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань утворилась кредитна заборгованість.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, відповідно до с. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Заява про застосування строку позовної давності відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_4 скористався своїм правом, та надав суду відповідну заяву (т. 1 а.с.169).

Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором та з наданих суду виписок з особового рахунку, останні платежі за кредитним договором були сплачені після закінчення строку його дії, 19.09.2011 року - 50 євро, 19.10.2011 року - 50 євро, 15.11.2011 року-50 євро, 19.01.2012 року - 100 євро, 17.02.2012 року 10 євро. 20.03.2012 року - 34.41 євро, які були зараховані Банком на сплату комісії за використання кредиту (т. 1 а.с. 4-13).

Відповідач ОСОБА_4 заперечував факт погашення ним кредитних коштів у 2011 та 2012 роках, зазначаючи, що останні платежі за кредитним договором він здійснював у 2010 році.

Представником позивача, на виконання ухвали суду було долучено до матеріалів справи копії документів які підтверджували факт сплати коштів по кредиту ОСОБА_4 та копії документів із паспортом матері ОСОБА_4, які підтверджували той факт, що саме матір Позичальника здійснювала купівлю валюти за пільговою ціною, для можливості в подальшому сплачувати Позичальником зобов'язання по кредиту.

Представник банка зазначає, що при купівлі валюти вона надавала свій паспорт та копію кредитного договору касиру для того, щоб було вірно вказано у платіжному дорученні призначення платежу, а саме для якого кредиту купується валюта та хто є позичальником. Що стосується сплати коштів на сам рахунок то вони зроблені особисто позичальником ОСОБА_4, що вказано саме на платіжному дорученні.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. У ч. 3 цієї статті зазначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року № 6-2170цс16.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, (аналогічні положення містить ч. 3 ст. 10 ЦПК України в редакції на час ухвалення рішення), надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 -81 ЦПК України У ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

Так, за клопотанням ОСОБА_4, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.03.2018 року по справі призначена судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконаний підпис на заяві на переказ готівки № 7742454 від 20.03.2012 року ОСОБА_4. Проведення експертизи доручено ТОВ «Львівський центр науково-технічних та незалежних експертно-криміналістичних досліджень», попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

20 серпня 2018 року числа на адресу апеляційного суду надійшов висновок експерта № 2 від 06.08.2018 року в якому зазначено «Виконавцем підпису в заяві на переказ готівки №7742454 від 20.03.2012 року (том 4, сторінка 118 матеріалів справи), у графі «Підпис платника», є не ОСОБА_4, а інша особа (т. 4 а.с. 249).

Отже, слід враховувати що останній платіж, визнаний ОСОБА_4 та встановлений належними доказами було внесено 20.08.2010 року, а з позовними вимогами про стягнення заборгованості ПАТ КБ «Надра» звернулося лише у жовтні 2014 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Таким чином, дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо спливу строку для подання позову, і відсутність підстав для його переривання.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 141, 376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюковой І.О. - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 листопада 2018 року

Головуючий:

Судді: