Справа № 301/1984/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу судді Іршавського районного суду від 01 жовтня 2018 року (у складі судді Даруди І.А.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом у вересні 2018 р.

Просила:

-визнати за нею право власності на майно, що належало ОСОБА_5 за заповітом, який вона залишила 03.06.2009 р. і не змінювала до своєї смерті;

-скасувати договір дарування серія і номер: 953 від 29.05.2015 р., зроблений приватним нотаріусом ОСОБА_4 на спільне майно ОСОБА_5 і ОСОБА_6;

-вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 03.06.2009 р.ОСОБА_5 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу. Однак, 29.05.2015 р. чоловік померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_6, уклав договір дарування, яким усе майно, що йому належало, подарував ОСОБА_7 Проте в частку дарування увійшло і майно, яке ОСОБА_5 заповіла позивачу.

У зв'язку з цим позивач і звернулася до суду за захистом свого права.

Ухвалою судді Іршавського районного суду від 01 жовтня 2018 р. позовну заяву ОСОБА_3 було повернуто позивачу.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу та розглянути справу в Закарпатському апеляційному суді. Доводить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Указує, що позивач належними та допустимим доказами обґрунтувала ті обставини, на які посилалася у своїй позовній заяві.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що позивачем не було усунуто вимоги, вказані в ухвалі судді від 21.09.2018 р.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як видно з матеріалів справи, 21 вересня 2018 р. суддею суду першої інстанції позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху в зв'язку з невідповідністю такої вимогам ст. 175 ЦПК України (а.с.9).

Зокрема, суд першої інстанції констатував, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Позивачем невірно зазначено сторін по справі та відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява позивача не містить підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом і з тих самих підстав.

На виконання вимог цієї ухвали позивачем подано заяву від 27.09.2018 р. (а.с.12).

Однак, суд першої інстанції констатував, що цією заявою позивачем не було усунуто недоліків позовної заяви, оскільки останнім не вказано коло спадкоємців, які мають бути відповідачами; не надано відмови нотаріуса та оскаржуваний договір дарування; не надано технічний паспорт на спадкове майно та не вказано вартісну оцінку спадкового майна.

Належить відмітити, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд не вказував, що позивачу необхідно вказати саме це.

Відповідно до ч.ч.1, 10 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач, звернувшись до суду із позовом, самостійно обрала спосіб захисту, на її думку, порушених і не визнаних прав.

Основною підставою для залишення позовної заяви без руху та як наслідок - визнання її неподаною і повернення, є те, що позивач не подав до суду доказів, якими обґрунтовуються його позовні вимоги.

На думку апеляційного суду суддя суду першої інстанції допустився формалізму і дуже вузько підійшов до вирішення питання щодо подальшого руху справи за умови, що кожна сторона самостійно обирає спосіб захисту своїх прав, самостійно обирає позицію щодо обґрунтування своїх доводів і які докази подавати на обґрунтування своїх доводів.

Лише в ході судового розгляду, внаслідок належної оцінки доказів, суд першої інстанції зобов'язаний установити факт наявності чи відсутності порушень прав позивача.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

2.Ухвалу судді Іршавського районного суду від 01 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 28 грудня 2018 року.

Судді: