Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 569/1677/16-ц

провадження № 61-9149 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_4,
відповідач-ОСОБА_5,
третя особа-приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області у складі судді Панас О. В. від 18 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області у складі колегії суддів: Григоренка М. П., Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., від 02 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування моральної шкоди.

Встановив:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2015 року о 19.20 годині ОСОБА_5, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак (далі - ДНЗ) НОМЕР_1, по вул. Грушевського в м. Рівне вчинив ДТП внаслідок якого його автомобілю Mitsubishi Lancer, ДНЗ НОМЕР_2, завдано механічні пошкодження, які унеможливили подальше використання транспортного засобу. Відповідно до постанови Рівненського міського суду по справі №569/15336/15-п від 06 листопада 2015 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.

Витрати позивача на евакуатор становлять 450,00 грн, вартість проведення експертизи - 900,00 грн, вартість матеріального збитку внаслідок ДТП складає 234 794,79 грн.24 листопада 2015 року ПрАТ «УНІКА» виплатило йому 48 000,00 грн матеріального збитку, виходячи з умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З урахуванням отриманого страхового відшкодування від страховика у розмірі 48 000,00 грн, відповідач зобов'язаний відшкодувати йому 186 794,79 грн, з розрахунку 234 794, 79 грн - 48 000,00 грн = 186 794,79 грн.

Окрім матеріальної шкоди йому завдано моральну шкоду, яку позивач оцінив в розмірі 20 000,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в сумі 208 144,79 грн: з яких 186 794,79 грн - завданий матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля; 450,00 грн витрати на послуги евакуатора; 900,00 грн витрати на проведення експертизи, 20 000,00 грн моральної шкоди та понесені витрати на оплату судового збору.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 105 173,95 грн, моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн, судові витрати в сумі 1 878,53 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що шкода, завдана внаслідок ДТП підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає стягненню відповідно до висновку оцінювача, який має відповідні дозвільні документи на проведення таких робіт.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції на предмет доведеності та обґрунтованості позову є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про часткове задоволення позову, оскільки судами порушено норми матеріального права, неправильно застосовано норми процесуального права та не досліджено належним чином обставини справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 квітня 2018 року вказану справу передано на розгляд Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу поданому у квітні 2018 року до Верховного Суду ОСОБА_4 просить касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

За загальними правилами, визначеними статтями 1166, 1167, 1187, 1190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Стаття 22 цього Закону визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судами установлено, що 27 жовтня 2015 року о 19.20 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, ДНЗ НОМЕР_1, по вул. Грушевського в м. Рівне вчинив ДТП внаслідок якого автомобілю Mitsubishi Lancer, ДНЗ НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_4, завдано механічні пошкодження.

Постановою Рівненського міського суду по справі від 06 листопада 2015 року №569/15336/15-п визнано, що з вини ОСОБА_5 сталася вищезазначена ДТП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням стягнення у вигляді штрафу. Свідоцтвом про реєстрацію підтверджується, що автомобіль Mitsubishi Lancer, ДНЗ НОМЕР_2, 2010 року виготовлення належить на праві власності ОСОБА_4

Установлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Mitsubishi Lancer, ДНЗ НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 234 794,79 грн; в рахунок страхового відшкодування ОСОБА_4 виплачено по платіжному дорученню - 48 000,00 грн; вартість указаного автомобіля після ДТП становить 82 970,84 грн.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки для визначення суми відшкодування судами правильно взято до уваги висновки складені оцінювачем, який має відповідне свідоцтво, що надає йому право на виконання зазначених робіт. Визначаючи розмір моральної шкоди суди виходили з характеру винних дій відповідача, глибини душевних страждань позивача та співмірності завданої шкоди.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про стягнення шкоди саме у такому розмірі, оскільки ними порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права. Зазначає, що при вирішенні справи судами не враховано визнання позивачем розміру збитків у межах 100 000,00 грн. Крім того, посилається на порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати. Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову, виходячи із норм законодавства та наявних у матеріалах справи доказів. Доводи ОСОБА_5 щодо порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати спростовано матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_5.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська