Справа № 346/80/18
Провадження № 22-ц/779/1020/2018
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.

представника позивача ОСОБА_2 та апелянта ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 сільської ради про визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, постановлену у складі судді Потятинника Ю.Р. 22 червня 2018 року в м. Коломия,

в с т а н о в и в:

04 січня 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5 сільської ради, в якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, с. Шепарівці, вул. Кобилянської, 10, в рівних частинах.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2018 року позов залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Зокрема вказує, що до постановлення судом оскаржуваної ухвали від 22 червня 2018 року була постановлена ухвала від 04 червня 2018 року, якою суд зобовязав його та ОСОБА_2 представити суду належний висновок спеціаліста щодо відповідності спірного домоволодіння будівельним, санітарним та протипожежним нормам і правилам, готовності його до експлуатації та придатності до проживання, відсутності порушень прав суміжних землекористувачів; надати в оригіналі належний звіт про оцінку спірного домоволодіння у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2014 року №358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства»; представити суду квитанції про доплату судового збору в розмірі по 1495,50 грн. кожним. На виконання вимог зазначеної ухвали вони направили суду лист, в якому зазначили, що спірний житловий будинок побудований у 1990 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, виготовленим ОКП «Коломийське МБТІ» 13 вересня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи. При цьому вони вказали, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічних паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, наявний в матеріалах справи технічний паспорт, в якому відсутні будь-які штампи щодо виявленого самочинного будівництва, свідчить про те, що житловий будинок №10 по вул. Кобилянської в с. Шепарівці є збудованим, придатним для проживання, не є самочинним будівництвом. Також даний технічний паспорт є документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил. Проте суд першої інстанції наведеного до уваги не взяв.

Також до матеріалів справи був долучений оригінал звіту про оцінку майна від 28 грудня 2017 року, відповідно до якого вартість спірного житлового будинку становить 208 095 грн. Тому судовий збір за подання даної позовної заяви становить 2080,95 грн. Оскільки відсутні були підстави вважати, що встановлена позивачами ціна позову на підставі звіту про оцінку майна не відповідає дійсній вартості спірного майна, і на день подання позову можливо було встановити точну його ціну у звязку із складанням звіту про оцінку майна, то судовий збір був сплачений у повному обсязі. Таким чином, суд не мав підстав для залишення позову без розгляду.

З наведених мотивів апелянт просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засіданні апеляційного суду представник позивача та апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів, просив про її задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради в засідання апеляційного суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача та апелянта, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не виконали у встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 04 червня 2018 року, в судове засідання не зявилися, а тому наявні підстави, передбачені ч. 10 ст. 84, п. п. 8, 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою від 04 червня 2018 року Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області зобовязав позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 представити суду в строк до 20.06.2018 року належний висновок спеціаліста щодо відповідності спірного домоволодіння по вул. Кобилянської, 10 в с. Шепарівці Коломийського району будівельним, санітарним та протипожежним нормам і правилам, готовності його до експлуатації та придатності будинку для проживання, відсутності порушень прав суміжних землекористувачів; надати суду в строк до 20.06.2018 року в оригіналі належний звіт про оцінку спірного домоволодіння у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2014 року №358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства»; представити суду в строк до 20.06.2018 року квитанції про доплату судового збору в розмірі по 1495,50 грн. кожним.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що згідно пояснень позивача ОСОБА_4 готовність спірного домоволодіння становить 50%. Також, позивачами не представлено інформації про внесення доданої до матеріалів позову копії висновку про вартість майна до єдиної бази даних звітів про оцінку за встановленою Фондом державного майна формою відповідним додатком до звіту. Крім того, вказана у даному висновку «оціночна» вартість спірного майна є нижчою, ніж вказана у технічному паспорті інвентаризаційна вартість. Таким чином, у суду наявні обґрунтовані сумніви щодо технічного стану та дійсної вартості спірного домоволодіння.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Положеннями ч. 2 вказаної статті встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами до позовної заяви долучено копію технічного паспорта на житловий будинок №10 по вул. Кобилянської в с. Шепарівці Коломийського району Івано-Франківської області, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 13 вересня 2017 року, згідно якого інвентаризаційна вартість вказаного спірного майна становить 353 116 грн. (а. с. 15-18).

Також позивачами долучено копію висновку про вартість майна (а. с. 27), відповідно до якого оціночна вартість спірного домоволодіння становить 208 095 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 04 червня 2018 року позивачами надано оригінал звіту про оцінку майна від 28 грудня 2017 року (а. с. 109-126).

Разом з тим, вказана в технічному паспорті інвентаризаційна вартість спірного майна та вказана у висновку про вартість майна оціночна ринкова вартість суттєво відрізняються, а тому суд першої інстанції обґрунтовано зобовязав позивачів надати належний звіт про оцінку спірного домоволодіння, здійснений у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2014 року №358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства».

Наведеним спростовуються доводи апелянта про відсутність підстав вважати, що встановлена позивачами ціна позову на підставі звіту про оцінку майна не відповідає дійсній вартості спірного майна.

З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу також доводи апелянта, що у звязку із складанням звіту про оцінку майна на день подання позову можливо було встановити точну його ціну, а тому не було потреби головуючому судді попередньо визначати розмір судового збору з наступним стягненням судового збору відповідно до ціни позову.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення ч. 2 ст. 176 ЦПК України, попередньо визначив розмір судового збору в сумі 5000 грн. та зобовязав позивачів представити суду квитанції про доплату судового збору в розмірі по 1459,50 грн. кожним.

Однак, вказаних вимог суду позивачі не виконали.

Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Доводи апелянта про безпідставність витребування судом доказів про відповідність спірного домоволодіння по вул. Кобилянської, 10 в с. Шепарівці Коломийського району будівельним, санітарним та протипожежним нормам і правилам, готовності його до експлуатації та придатності будинку для проживання, не заслуговують на увагу, оскільки технічний паспорт на житловий будинок №10 по вул. Кобилянської в с. Шепарівці, на який посилається апелянт як на вказаний доказ, складений в 2017 році, а не в 1990 році, адже позивачі стверджують, що саме в цьому році було завершено будівництво спірного домоволодіння. Матеріали справи не містять і інших доказів про завершення будівництва будинку до 1992 року, визначених Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу від 31 січня 1966 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

У відповідності до п. п. 8, 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 15.08.2018 року