Справа № 159/1469/18
Провадження № 2/159/622/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Восковської О.А.

за участю секретаря Канашкової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16.03.2012 року з ОСОБА_2 було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3Н, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка вказує, що Законом України був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни, зокрема, до ст.ст.181-184 СК України, відповідно до яких розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаних обставин позивач звернулась до суду та просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів, що стягуються за вищевказаним рішеннями та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дочок в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді від 08 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.06.2018 року, однак, таке підготовче засідання було відкладено на 25.07.2018 року у звязку із відсутністю відомостей про вручення відповідачу судової повістки та з урахуванням періоду відпустки головуючої у справі.

Ухвалою суду від 25 липня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.08.2018 року.

Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16.03.2012 року у справі №1718/2-1257/11 вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3Н, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.09.2011 року до їх повноліття (а.с.7).

Рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання (а.с.8-9).

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08.07.2017 року згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів») визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з 08 липня 2017 року законодавець встановив, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Абзацом 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року ««Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК. При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

На переконання суду, жоден нормативний акт, в тому числі й ст.182 СК України і ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» не передбачають, що зміна законодавства, яке регламентує визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема збільшення цього розміру, є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень або для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Натомість виходячи з сукупності приписів ст.ст.2 ч. 1 пп. 1 і 3, 18 ч. ч. 1, 2 пп. 1 і 22, 71 ч. ч. 3, 4, 6 Закону України "Про виконавчо провадження", збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності таким нормативним актом та винесення відповідної постанови роботодавцеві боржника, якщо аліменти з нього стягуються за місцем роботи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач фактично не ставить питання про зміну розмірі аліментів, які присуджені у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а лише ставить питання про зміну мінімального розміру аліментів з 30 % прожиткового мінімуму, до 50 % прожиткового мінімуму, враховуючи, що така зміна мінімального розміру аліментів повинна враховуватися державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які підстави для зміни розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 12-13, 19, 81, 82, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.182, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючаОСОБА_5