Справа 556/2096/17
Номер провадження 2/556/67/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Котик Л.О.

при секретарі судового засідання Соловей Г.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог вказують, що 11.04.2007 року між Банком та ОСОБА_3В ( надалі Позичальник) укладено кредитний договір № 52/07 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 31500 доларів США під 12 % річних з терміном остаточного повернення не пізніше 10.04.2014 року.

У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком, Позичальником та ОСОБА_4 (надалі - Поручитель) було укладено Договір поруки № 52/07/1 від 11.04.2007 р.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки Поручитель поручається перед Банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобовязання за Кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

І оскільки ОСОБА_3 неналежним чином виконував обов»язки за договором, 31.05.2010 року Банк вимушений був звернутися в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору №52/07 від 11.04.2007 року.

Рішенням Володимирецького районного суду від 1.03.2011 року позов ВАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_3 О,С., солідарно, 27705 доларів США 67 центів заборгованості по кредитному договору.

Пунктом 4.1.1 Кредитного договору встановлено, що за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми Кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування Кредитом, комісійних винагород Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної ставки, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми, платежу за кожний день прострочення.

Відповідач свої зобовязання, передбачені Кредитним договором, не виконав, а саме не повертає кредит та не сплачує відсотки за його користування.

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи часткову сплату боргу Позичальником на даний час, відповідно до розрахунку залишається заборгованість, яка була нарахована за неналежне виконання умов кредитного договору, починаючи з 1.03.2011 року по 18.10.2017 року, а саме:

-Нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 17760,53 доларів США;

-Нарахована та несплачена пеня по відсотках - 399,43 доларів США;

-З (три) відсотки за прострочену заборгованість по несплаченому боргу - 3139,70 доларів США;

-З (три) відсотки за прострочену заборгованість по несплачених відсотках - 77,30 доларів США.

Всього -21376,96 доларів США, що становить 582896,04 грн., яку Банк просить стягнути солідарно з відповідачів.

12.02.2018 року відповідачем ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву, де просить в позові відмовити, в зв»язку із пропуском строків позовної давності.

У запереченні на відзив, наданому 27.02.2018 року позивач вказує, що відповідно до умов Договору поруки, Поручитель зобов»язався відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов»язання перед Кредитором, за кредитним договором. Поручитель відповідає по зобов»язаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і Боржник, солідарні боржники залишаються зобов»язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов»язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. (п.п.1.1,3.1, 3.2 Договору) Відповідно до п.8.1 Договору кредиту, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов»язань. А тому просять суд позов задоволити.

12.02.2018 року представником відповідача, адвокатом ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки наявне судове рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У запереченні на дане клопотання позивач вказує, що предметом розгляду даної справи є стягнення пені та трьох відсотків річних за період з 1.03.2011 року по 18.10.2017 року, а наявне судове рішення Володимирецького районного суду від 1.03.2011 року стосується стягнення заборгованості по кредиту, відсотках за користування кредитом та пені за період до 1.03.2011 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 12.03.2018 року, в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, відмовлено.

6.03.2018 року відповідачем ОСОБА_3 подано заперечення на відповідь на відзив, де просить в задоволенні позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" відмовити, в зв»язку з пропуском строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 27.04.2018 р. подала відзив на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Банк пред»явив вимоги до ОСОБА_4, як поручителя по кредитних зобов»язаннях ОСОБА_3, поза межами дії договору поруки, у зв»язку з чим втратив право на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

10.05.2018 року позивачем надано заперечення на відзив ОСОБА_4, просить позов задоволити. Згідно ст.. 543 ЦК України, у разі солідарного обов»язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов»язаними доти, доки їхній обов»язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст.. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, надав пояснення в межах пред»явленого позову.

Представник відповідача просив суд застосувати до позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" наслідки спливу позовної давності, і в задоволенні позовних вимог відмовити в зв»язку із пропуском строків позовної давності.

Належним чином повідомлена відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилася. Відзив на позов надала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 11 квітня 2007 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі Кузнецовського територіально відокремленого безбалансового відділення №10017/080 філії Рівненське обласне управління та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №52/07, згідно з яким ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 31500 доларів США строком на 84 місяці із сплатою 12% річних, який позичальник зобовязувався повертати щомісячними рівними платежами згідно погодженого графіку.

Факт укладення Кредитного договору, а також факт отримання коштів за цим договором сторони не оспорюють.

В забезпечення даного Кредитного договору між банком та відповідачем ОСОБА_4 11.04.2007 року було укладено письмовий Договір поруки №52/07/1, за умовами якого в разі невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором поручитель несе солідарну з ним відповідальність.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 своїх зобов»язань за договором належним чином не виконував і рішенням Володимирецького районного суду від 1.03.2011 року, стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно, в користь Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі Кузнецовського територіально відокремленого безбалансового відділення №10017/080 філії Рівненське обласне управління заборгованість по кредитному договору №52/07 від 11 квітня 2007 року в сумі 27705 (двадцять сім тисяч сімсот пять) доларів США 67 центів, що становить 219834 (двісті девятнадцять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 67 коп.

На даний час, як вказує позивач, згідно розрахунку, залишається заборгованість, котра була нарахована за неналежне виконання умов вище вказаного договору, починаючи з 1.03.2011 року по 18.10.2017 року, а саме:

-Нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 17760,53 доларів США;

-Нарахована та несплачена пеня по відсотках - 399,43 доларів США;

-З (три) відсотки за прострочену заборгованість по несплаченому боргу - 3139,70 доларів США;

- 3 (три) відсотки за прострочену заборгованість по несплачених відсотках - 77,30 доларів США.

Всього 21376, 96 доларів США.

Відповідно до положень п.1.2 Кредитного договору №52/07 від 11 квітня 2007 року, кредит надається на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10 квітня 2014 року.

Згідно п.3.2.3. Договору, у разі порушення позичальником умов договору або договору застави, Банк має право достроково стягнути Кредит та суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті. Дане право позивач реалізував і достроково стягнув за рішенням суду від 1.03.2011 року заборгованість по кредиту, прострочені відсотки за користування кредитом, пеню по основному договору та відсотках.

Вказане рішення набрало законної сили 31.03.2011 року.

Згідно з квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 29.04.2015 р. №0.0.379827288.1 ОСОБА_3 сплатив суму заборгованості у розмірі, зазначеному рішенням суду.

А тому, постановою ВДВС Володимирецького РУЮ Рівненської області від 7.05.2015 року виконавче провадження закінчено, на підставі ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Правомірність вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження підтверджено Постановою Верховного Суду України від 13.09.2017 року. Вище зазначене свідчить про фактичне виконання ОСОБА_3 судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

Таким чином, Позивач реалізувавши своє право на дострокове стягнення кредиту за рішенням суду по суті змінив строк (термін) виконання основного зобовязання та достроково отримав стягнення суми кредиту та інших платежів на підставі судового рішення.

Оскільки, основний борг за кредитним договором було стягнуто за рішенням суду достроково, то пеня по основному боргу, пеня по відсотках, три відсотки за прострочену заборгованість по несплаченому боргу і три відсотки за прострочену заборгованість по несплачених відсотках, як штрафні санкції відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, може бути стягнено лише в межах спеціальної позовної давності, яка встановлена п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України, а саме в межах одного року від дня, коли Позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Днем, коли Позивач міг довідатись про порушення свого права є день наступний за датою остаточного погашення кредиту, яка встановлена п. 1.2. Кредитного договору, а саме 11 квітня 2014 року.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)

З вище викладено слідує, що позивач заявив вимоги про стягнення штрафних санкцій з пропущенням строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ?це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України)

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв'язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів та пені поза її межами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами «22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

У Постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 28.03.2018 року, в справі №444/9510/12 цс18, у подібних правовідносинах, Верховний Суд зробив слідуючі висновки:

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" " в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» слід відмовити, за спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.256-258, 261, 266-267, 526, 530, 610-612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

В позові Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості відмовити, за спливом строків позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : ОСОБА_6