Постанова

Іменем України

21 червня 2018 року

м. Київ

справа № 346/6602/16-ц

провадження № 61-28649св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник відповідача - Рокетська Світлана Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області в складі судді Мелінишин Г. П. від 22 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому посилаючись на те, що 15 грудня 2012 року він уклав з відповідачем договір про банківський строковий вклад «Стандарт», згідно з яким він розмістив на депозитному вкладі грошові кошти в сумі 5 000 євро. 08 грудня 2013 року вказаний договір був продовжений ще на рік, тобто до грудня 2014 року. Відповідач проводив операції на його депозитному рахунку без його відома, унаслідок чого відповідач має йому повернути 130 євро безпідставно списаних з його рахунку та штрафні санкції, а всього просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь 2 945,07 євро.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Коломийського відділення № 1 Івано-Франківської філії ПАТ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 2 758 євро 63 центи. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПАТ КЮ «ПриватБанк» безпідставно списав з рахунку позивача кошти, які вчасно не зарахував на рахунок останнього, відтак з банку на користь позивача підлягає сума безпідставно списаних коштів та штрафні санкції.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження у вказаній справі.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду та не навів поважних причин пропуску цього строку.

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та передати питання до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно не поновив строк на апеляційне оскарження заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року, оскільки про зміст цього рішення заявник дізнався лише 01 серпня 2017 року.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем до суду не подано.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини доступ до правосуддя не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Відтак, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачено ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України у редакції 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з частиною статті 231 ЦПК України у редакції 2004 року у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто на його користь кошти за договором банківського вкладу «Стандарт».

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2017 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд цього рішення залишено без задоволення.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвала постановлена судом за відсутності представника заявника. Її копія направлялась на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро) та отримана працівником банку 17 травня 2017 року. При цьому зі змісту повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення вбачається, що копія ухвали направлялась Коломийським міським судом по даній справі № 346/6602/16-ц.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не направив копію ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення на адресу Коломийського відділення № 1 Івано-Франківської філії (м. Коломия, вул. Шевченка, 23) не заслуговують на увагу, оскільки зазначена ухвала була направлена судом на адресу юридичної особи.

Установивши, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було відомо про ухвалу про залишення перегляд заочного рішення без задоволення 17 травня 2017 року, однак з апеляційної скаргою про оскарження рішення суду першої інстанції банк звернувся лише 08 серпня 2017 року, тобто пропустив строк на апеляційне оскарження судового рішення та не зазначив причин, які могли б створити йому перешкоди звернутись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду у передбачений законом строк, а посилався на причини, які визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України у редакції 2004 року.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі про те, що він має право на поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року оскільки про оскаржувану ухвалу про залишення заочного рішення без задоволення дізнався лише 01 серпня 2017 року, є безпідставними, оскільки вказані обставини не є такими, що створювали ПАТ КБ «ПриватБанк» непереборні перешкоди або ускладнювали можливість оскаржити судове рішення у встановлені строки, тобто такими, що не залежали від його волі чи дій, а тому суд апеляційної інстанції правомірно визнав зазначені банком причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило