АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/16922/17

Апеляційне провадження 22-ц/796/2042/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Мирошниченко О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

у/н справи 752/16922/17 № а/п: № 22-ц-796/2042/2018
Головуючий у суді першої інстанції Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції Махлай Л.Д.
у серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «ОТП Банк», в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати припиненою з 09.02.2015 року поруку, яка виникла на підставі договору поруки від 27.04.2006 року № SR-302/96/2006, укладеного між АКБ «Райффайзенбанк України», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 в рамках забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3 перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 26.04.2006 року посилаючись на те, що кредитор не пред`явив до неї вимогу протягом шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, внаслідок чого зобов'язання за договором поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненими. Крім того, зазначено, що оскільки умовами договору передбачено щомісячне погашення кредиту, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення чергового платежу. Позичальник припинив погашати кредит з 10.03.2015 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що в договорі поруки не встановлено строку після якого порука припиняється, а умова про його дію до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України.

У відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на те, що вимога про дострокове повернення кредитних коштів позичальником була отримана 09.02.2015 року, тим самим банк змінив строк виконання кредитного договору, а звернувшись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до позичальника та поручителя лише 12.09.2016 року, банк порушив строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому порука є припиненою. Судове засідання просить проводити без його участі.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Інші учасники справи причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк України», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ML-302/96/2006, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 98 650 доларів США зі сплатою 10,50 % річних строком до 27.04.2021 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № SR-302/96/2006.

26.01.2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № МЬ-302/96/2006, відповідно до якого проценти нараховуються у день сплати процентів, що визначаються у графіку платежів на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами.

27.05.2009 року між ОСОБА_1 та банком було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки № 8Я-302/96/2006, відповідно до якого в разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення цього договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі.

28.12.2009 року укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, яким змінено умови нарахування та сплати процентів по кожному періоду окремо та укладено додатковий договір № 3 до договору поруки.

23.06.2014 року було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору та додатковий договір № 4 до договору поруки, за яким змінено умови нарахування відсоткової ставки.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для припинення поруки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2017 року у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 року дане рішення скасоване та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково,стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованість за кредитом у розмірі 32 542,94 доларів США.

При вирішенні справи про стягнення боргу за кредитним договором підлягають встановленню, серед іншого, і обставини щодо розміру заборгованості, з урахуванням позовної давності, якщо про це було заявлено стороною, строку дії договорів, у тому числі і щодо припинення поруки. У випадку, якщо судом буде встановлено, що порука на час звернення позивача з позовом була припинена у задоволенні позову до поручителя як солідарного боржника суд відмовляє. При цьому суд, вирішуючи питання про стягнення заборгованості з поручителя перевіряє обставини припинення поруки незалежно від того, чи заявлено поручителем зустрічний позов про припинення поруки чи ні.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У разі, якщо є рішення суду про стягнення боргу з поручителя, таке рішення має враховуватися при розгляді справи за позовом поручителя до кредитора про припинення поруки, оскільки у обох справах обов`язковим є встановлення обставин щодо припинення поруки.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили заборгованість стягнуто у солідарному порядку із поручителя, то фактично суд визнав, що порука не є припиненою.

Враховуючи преюдиційність такого рішення, підстави для припинення поруки у даній справі відсутні.

При цьому колегія суддів враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 03.02.2016 року № 6-2017 цс 15 та від 06.07.2016 року № 6-1199 цс 16.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 03.07.2018 року.

Головуючий

Судді