Дата документу 19.09.2018
Справа № 334/3589/18
Провадження № 2/334/2807/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент реєстраційних послуг запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Відповідач, ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає у квартирі. Оплату за квартиру та комунальні послуги не здійснює. В грудні 2013 року, в зв'язку із припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач зібрала всі свої речі і виїхала із квартири.

Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняття її з реєстрації. Також, просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач повідомлена про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу її реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст.279, 280 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16.04.2008 року згідно з договором купівлі-продажу посвідченим Буцикіною Л.О. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий № 2143 придбав у власність - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. На теперішній час вулиця Маршала Чуйкова у м. Запоріжжі перейменована на вулицю Професора Толока.

Позивач зареєстрував у квартирі свою дружину - ОСОБА_2, шлюб з якою був зареєстрований Відділом РАГСу Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради 02.08.2002 року, актовий запис № 226.

Позивач із відповідачем проживали у квартирі спільною родиною до грудня 2013 року. В грудні 2013 року в зв'язку із припинення фактичних шлюбних відносин відповідач зібрала всі свої речі і виїхала із квартири.

05.05.2014 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції згідно із актовим записом № 91 шлюб із відповідачкою за взаємною згодою сторін був розірваний, про що підтверджується відміткою у паспорті позивача.

Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим, власником.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як роз'яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

Судом встановлено, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на квартиру. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не суперечить вимогам чинного законодавства.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 81, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняття її з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 19 вересня 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.