ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м.Суми

Справа №584/96/18

Номер провадження 22-ц/788/1376/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - Путивльська районна державна адміністрація Сумської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 03 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Крєпкого С.І., в приміщенні Путивльського районного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

31 липня 2018 року Путивльська районна державна адміністрація Сумської області (далі - Путивльска РДА) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що у службі у справах дітей Путивльскої РДА на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах знаходяться малолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, а фактично на даний час перебувають в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини. Відомості про батьків дітей в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дітей ОСОБА_1 проживала в родині ОСОБА_4 З грудня 2016 року постійного місця проживання не має. Відповідач ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов'язків по догляду, вихованню та утриманню малолітніх дітей, а саме не здійснює лікування дітей, не створює належних житлово-побутових умов для проживання дітей, не забезпечує їх належним харчуванням. Кошти державної соціальної допомоги використовує не за призначенням, веде аморальний спосіб життя, бродяжить, систематично зловживає алкоголем, залишає дітей без догляду. Вона не створює належних житлово-побутових умов для навчання, виховання та розвитку своїх малолітніх дітей. В помешканні, де зареєстрована родина, не створені житлово-побутові умови проживання, стан житла незадовільний, квартира знаходиться в занедбаному стані, потребує капітального ремонту. За заявою відповідача діти влаштовані з 30 грудня 2016 року до комунального лікувально-профілактичного закладу «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» та згідно заяви матері термін перебування дітей в закладі було продовжено.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно до її малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; стягнення аліментів проводити на рахунки дітей.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 03 травня 2018 позов Путивльської РДА задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 січня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнення аліментів проводити на користь дітей, відкривши рахунок на їх ім'я в установі банку.

Стягнуто з ОСОБА_1 1409,60 грн судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким відмовити Путивльській РДА в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що на час розгляду справи вона мала дуже поганий стан здоров'я, весь час перебувала на лікуванні від туберкульозу. Після смерті цивільного чоловіка, його батько, який є власником помешкання, у якому вони проживали, вигнав її разом з дітьми з помешкання. На той час, належна їй на праві користуванні квартира у м. Путивль знаходилась у непридатному для проживання стані, а тому вона вирішила тимчасово влаштувати дітей до дитячих закладів для приведення квартири в належний стан, щоб потім їх забрати для подальшого їх виховання. Протягом 2017 року вона декілька разів хворіла не пневмонію, а з грудня 2017 року захворіла на туберкульоз, має поганий стан здоров'я, лікування потребує тривалого часу, а тому у неї склалися тяжкі сімейні обставини, у зв'язку з чим вона тимчасово не змогла забезпечити дітям належні умови для їх виховання. За станом здоров'я не може знайти собі постійну роботу. Щодо перебування її на диспансерному обліку з приводу зловживання алкогольними напоями та відсутності бажання лікуватись від алкогольної залежності - вона заперечує дані твердження. Факти вживання алкогольних напоїв дійсно мали епізодичні випадки, однак близько року вона їх не вживає. Вона рідко відвідує дітей в дитячих закладах, де вони зараз знаходяться, також через незадовільний стан здоров'я.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5-6).

Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 7-8).

Відповідач зареєстрована АДРЕСА_2, разом з зазначеними малолітніми дітьми та сином ОСОБА_6, 1998 року народження (а. с. 9-10).

14 серпня 2015 року швидкою медичною допомогою, яку викликали сусіди, до Путивльської ЦРЛ був доставлений малолітній ОСОБА_1 разом зі своїм старшим братом. Дитину, яка знаходилась у сусідів, госпіталізовано по причини контакту на вітряну віспу та встановлено діагноз бронхопневмонія. Мати не мала бажання лікувати дитину в стаціонарі. На ньому був брудний одяг, старший брат не знав, де знаходиться мати. Через 20 хвилин після доставки дитини прийшла мати, від якої був запах алкоголю (а. с. 26).

За повідомленням Путивльського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №4 від 20.02.2016 № 97, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, відвідував ясла-садок № 4 з 26 вересня 2016 року, мав охайний вигляд, одяг був чистим та відповідав сезону та погодним умовам. Мати дитини рідко приходила до дитячого садка та була в тверезому стані за виключенням 26 грудня 2016 року. В цей день ОСОБА_1 була з ознаками алкогольного сп'яніння, поводила себе неадекватно, не розуміла де знаходиться, привела дитину в садочок без спідньої білизни та колготок, в рваних штанах, одягнуту не за сезоном.

Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 Дитиною опікувався співмешканець відповідача ОСОБА_8, приводив та забирав з садочка, цікавився його життям у садочку, брав участь в проведенні ремонту приміщення групи (а.с.23).

У співмешканця ОСОБА_1 в кінці жовтня 2016 року було виявлено рецидив туберкульозу, відкрита форма. Він категорично відмовися від госпіталізації, тобто діти були контактні з хворим на туберкульоз та потребували проведення хіміопрофілактики (а.с. 24-25)

Син ОСОБА_9 з 10 липня 2017 року знаходився на лікуванні в туберкульозному відділенні Сумської міської дитячої лікарні, а з жовтня 2017 переведений на подальше лікування в туберкульозне відділення м. Шостка Сумської області. Мати своїх дітей відвідувала нерегулярно, за психологічною підтримкою до психолога закладу не зверталась (а. с. 20).

ОСОБА_1 не приводила свою дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на лікування до стаціонарного дитячого відділення лікарні з 30 листопада 2016 року у зв'язку з тим, що лікування не було проведено до кінця, були виписані 07 грудня 2016 року у зв'язку з порушенням матір'ю умов лікування (а.с. 27).

За висновками про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали контакт з батьком, яки помер від туберкульозу в 2016 році.

ОСОБА_2 встановлений діагноз - ЗТБ внутригрудних лімфатичних вузлів справа, ОСОБА_1 - постгіпоксична кардіоміопатія, наслідки перанатального гіпоксичного враження ЦНС, синдром церебрального збудження, синдром сочетаної гідроцефалії (а. с. 29, 30).

На підставі заяви відповідача від 20 грудня 2016 року малолітні діти з 30 грудня 2016 року влаштовані до комунального лікувального-профілактичного закладу «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» у зв'язку з відсутністю житлово-побутових умов проживання дітей. На підставі заяви відповідача від 17 жовтня 2017 року було продовжено термін перебування дітей в даному закладі на 6 місяців (а. с. 11-13).

З 2008 року відповідач знаходиться на «Д» обліку у лікаря-нарколога (а. с. 19).

ОСОБА_1 неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с.31-40).

Притягувалася до адіміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків. Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року її було звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненного правопорушення, обмежившись усним зауваженням (а.с. 21-22).

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Путивльської РДА № 68 від 22 листопада 2016 року відповідача було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а. с. 58).

Під час попереджувально-профілактичного рейду «Сім'я» 13 грудня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 в помешканні в антисанітарних умовах було виявлено малолітню ОСОБА_1, мати дитини перебувала з ознаками сильного алкогольного сп'яніння. Житло, в якому зареєстрована відповідач знаходиться в занедбаному стані, не придатному для проживання.

13 грудня 2016 року у педіатричне відділення лікарні діти доставлені соціальними службами у зв'язку з тим, що мати дітей зловживає спиртними напоями, діти голодні та були залишені без нагляду (а.с.28).

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Путивльської РДА № 13 від 03 лютого 2017 року ОСОБА_1 знову попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а. с. 59).

Згідно висновку Путивльської РДА від 01 листопада 2017 року відповідач з грудня 2016 року постійного місця проживання не має. Ні за місцем реєстрації, ні за місцем проживання не створює належних житлово-побутових умов для навчання, виховання та розвитку своїх малолітніх дітей. Ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов'язків по догляду, вихованню та утриманню малолітніх дітей, не створює належних житлово-побутових умов для їх проживання, не забезпечує належним харчуванням. Кошти державної допомоги використовує не за призначенням, веде аморальний спосіб життя, бродяжить, систематично зловживає алкоголем. Неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. Вона свідомо нехтує батьківськими обов'язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається підготовкою їх до самостійного життя, не забезпечує належного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не надає дітям доступ до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. А тому вважають за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 60).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зловживає алкогольними напоями, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання, виховання та лікування своїх малолітніх дітей, які протягом тривалого часу перебувають в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини, долею своїх дітей не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім того, оскільки відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, хоча є працездатною особою, є підстави для стягнення з неї аліментів на утримання дітей.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховною Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як зазначено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2003 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Крім того, п. п. 15, 18 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2003 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що позбавлення батьківських прав можливе при наявності передбачених законом підстав, однак такий захід суд може застосувати у виняткових випадках, з урахуванням ряду обставин, в тому числі і винної поведінки батьків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, вона прагне брати участь у вихованні та утриманні її малолітніх дітей.

Відповідач хвора на туберкульоз, що підтверджується копією її амбулаторної картки, висновком лікаря. Крім того, згідно довідки Путивльської ЦРЛ від 14 червня 2018 року відповідач знаходиться на «Д» обліку у лікаря-фтизіатра з 28 грудня 2017 року по теперішній час і на даний час проходить курс лікування, яке потребує тривалого часу (а. с. 116). В справі містяться докази про періодичне відвідування ОСОБА_1 малолітніх дітей в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини та в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії (а. с. 20; 118).

До дитячого закладу в грудні 2016 року ОСОБА_1 влаштувала дітей у зв'язку з тим, що після смерті її співмешканця ОСОБА_8, вона була змушена покинути приміщення, де вона мешкала, а її квартира, в якій вона зареєстрована разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_2, потребувала ремонту та була непридатна для проживання, а тому не мала можливості забезпечити належні умови для проживання та виховання.

Органом опіки і піклування не перевірено чи приведено ОСОБА_1 належну їй квартиру в придатний для проживання дітей стан. Останній акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_2 датований 17.03.2011 року (а. с. 49).

З урахуванням зібраних у справі колегія суддів дійшла висновку, що на даний час відсутні підстави для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення її батьківських прав, навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконує обов'язки по вихованню малолітніх дітей, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, враховуючи стан її здоров'я, намагання виправитися, змінити своє ставлення до дітей, усвідомлення нею відповідальності за невиконання своїх батьківських обов'язків, в тому числі, шляхом позбавлення батьківських прав. В той же час колегія суддів вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Щодо рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що малолітні діти на даний час перебувають в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини та відповідач не бере участі в їх утриманні є підстави для стягнення з неї аліментів на утримання дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи викладене, рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог з попередженням ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині вирішення питання щодо судових витрат, а судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави зменшенню до 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 03 травня 2018 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на Путивльську районну державну адміністрацію Сумської області контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов'язків.

Змінити рішення Путивльського районного суду Сумської області від 03 травня 2018 року в частині вирішення питання щодо судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

В іншій частині рішення Путивльського районного суду Сумської області від 03 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2018 року.

Головуючий: Т.А.Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

С.С. Ткачук