Провадження № 6/761/590/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018 року приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Крайчинський С.С. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_1.

Подання приватним виконавцем мотивовано тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 54846574 з примусового виконання виконавчого листа № 761/34627/16-ц, виданого 03.10.2017 року Шевченківським районним судом м.Києва, за яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 139335,60 грн., витрати на медичну допомогу в сумі 1127,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1393,36 грн. 06.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54846574, однак, станом на 12.07.2018 року виконавчий документ боржником залишається невиконаний. Згідно з листом КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.10.2017 року, за боржником на праві власності зареєстрована 1/4 частина квартири АДРЕСА_1. Разом з тим, майном, на яке за виконавчим документом можливо звернути стягнення на даний час, крім транспортного засобу, який не розшукано, є вказана частина квартири. При цьому можливо припустити, що у вказаній квартирі також можуть бути речі, належні боржнику, та на які, згідно Закону, можливо звернути стягнення з метою фактичного повного виконання виконавчого документа. 30.10.2017 року, 01.02.2018 року та 11.07.2018 року виходами приватного виконавця за вказаною адресою, з метою проведення перевірки майнового стану боржника, доступу до зазначеної квартири боржником надано не було, про що були складені відповідні акти, а тому зазначені обставини свідчать про свідоме невиконання боржником законних вимог приватного виконавця, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з даним поданням.

Приватний виконавець в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд вважає, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів подання, 06.10.2017 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54846574 з примусового виконання виконавчого листа № 761/34627/16-ц, виданого 03.10.2017 року Шевченківським районним судом м.Києва, за яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 139335,60 грн., витрати на медичну допомогу в сумі 1127,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1393,36 грн.

Копії вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження, які вони отримали, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Також, 06.10.2017 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з врахуванням основної винагороди приватного виконавця 156041,55 грн.

Згідно з відповідями Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація щодо ОСОБА_2 відсутня.

Згідно з відповідями Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, про осіб, які отримують пенсії, інформація щодо ОСОБА_2 відсутня.

При цьому, відповідно до повідомлень Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві, на підставі постанови приватного виконавця від 27.11.2017 року про розшук майна боржника, транспортний засіб «Kawasaki ZZR 400», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 поставлено на автоматизований облік до АІС «АРЕШТ» під: арешт, заборона на відчуження. Також, вказаний транспортний засіб поставлено на облік ІП «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» у розшук. Разом з тим, станом на 12.07.2018 року транспортний засіб не розшукано.

Згідно з листом КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.10.2017 року, за боржником на праві власності зареєстрована 1/4 частина квартири АДРЕСА_1.

25.10.2017 року, 25.01.2018 року, 01.03.2018 року та 21.06.2018 року приватним виконавцем направлені письмові вимоги про проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 та надіслано сторонам, які отримали вказані повідомлення.

Крім того, 21.06.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для проведення виконавчих дій 11.07.2018 року о 14 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1.

30.10.2017 року, 01.02.2018 року та 11.07.2018 року приватним виконавцем були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_1, однак, проникнути до вказаної квартири не виявилося можливим, про що, в присутності понятих, складені відповідні акти.

Відповідно до п.13 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п.4, 13, ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Подання приватного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів приватного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій. Відповідно до чинного законодавства України приватний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов'язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак є власником 1/4 частини житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки приватним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, 1/4 частина якої належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, з метою проведення перевірки майнового стану, опису та арешту майна, належного боржнику на праві власності для проведення подальшої його реалізації в порядку примусового виконання рішень, згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: