Провадження № 2/641/1645/2018 Справа № 641/3643/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді- Чайка І.В.,

за участю секретаря - Дрокіної С.О.,

представника позивача- Панаріна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/3643/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Слобожанське об»єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про стягнення шкоди, завданої законом, що визначений неконституційним,-

В С Т А Н О В И В:

08.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Слобідське відділення Слобожанського об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова , в якому просила відшкодувати шкоду в розмірі 20245,15 грн. , з яких : ПДФО 256,56 грн., військовий збір 25,64 грн., відрахування в період роботи 19962, 65 грн., що була завдана внаслідок визнання неконституційними положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту164.2. статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є пенсіонером за віком та перебуває на обліку у Слобожанському об»єднаному Управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, де отримує пенсію. Листом Слобожанського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 11.05.2018 року позивача було повідомлено, що за період з 01.07.2014 року по 01.05.2018 року їй була нарахована пенсія в розмірі 221501,12 грн., при цьому в період часу з 01.02.2015 року по 01.09.2017 року з позивача було утримано суму ПДФО 256,56 грн., військовий збір 25,64 грн. та були здійснені відрахування в період роботи 19962, 65 грн. Позивач не згодна з такими відрахування, посилаючись на те, що норми Податкового кодексу України, за яким було передбачено такі утримання з її щомісячного доходу, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року були визнані неконституційними. Таким чином, у зв'язку з незаконним утриманням вищевказаних сум, позивачу була завдана шкода, яку вона просила відшкодувати, шляхом стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України в розмірі 20245,15 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.06.2018 року провадження по вищевказаній справі було відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив позов задовольнити.

Представник відповідача -Державної казначейської служби України в судове засідання не з»явився , про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов до суду не подав.

Представник третьої особи - Слобожанського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова в судове засідання не з»явився , про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив.

26.06.2018 року до суду надійшов відзив ( заперечення ) від представника Слобожанського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому він просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність щодо спричинення їй матеріальної шкоди та наявності незаконного рішення , дій чи бездіяльності, якими така шкода була завдана позивачу.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, ознайомившись відзивом (запереченнями) представника третьої особи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволені позову виходячи з наступного .

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивач по справі ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта останньої . ( а.с.13)

Отже позивач є пенсіонером за віком

Згідно довідки Слобожанського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 08.05.2018 року про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії ОСОБА_1, яка знаходиться на обліку у вказаному Управлінні вбачається, що позивачу за період з 01.07.2014 року по 01.05.2018 року була нарахована пенсія в загальному розмірі 221501,12 грн., з яких в період часу з 01.02.2015 року по 01.09.2017 року включно, з позивача було утримано суму ПДФО 256,56 грн., військовий збір - 25,64 грн. та були здійснені відрахування в період її роботи в загальному розмірі - 19962, 65 грн. ( а.с.16-17)

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статею 22 ЦК України гарантовано право особі на відшкодування збитків завданих у результаті порушення її цивільного права. Частиною 2 цієї статті визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Згідно ч.3 ст.22ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.1175ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Вищезазначена норма є спеціальною по відношенню до положення ст. 1173 ЦК України, оскільки для її застосування необхідні певні особливі умови, а саме: завдання шкоди в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта та визнання такого нормативно-правового акту незаконним та його скасування.

Під невідповідністю нормативно-правового акту актам вищої юридичної сили слід розуміти суперечність між нормами оскаржуваного нормативно-правового акту та нормами встановленими актами вищої юридичної сили.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон № 71), який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій, включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України.

Так, пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2015 року становив 1218 гривень на місяць.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо нарахованих (виплачених, наданих) доходів, крім випадків, визначених у п. 167.2 - 167.6 ст. 167 Податкового кодексу України.

Якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Разом з тим, згідно з пп. "е" пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається, зокрема, сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), отримувана платником податку з Пенсійного фонду України, крім випадку, визначеного пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок (пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 168.3 ст. 168 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі органами Пенсійного фонду України).

Підпунктом 168.4.1 ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

Також п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст.162 Податкового кодексу України, зокрема, фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно із ст. 163 Податкового кодексу України (пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України) об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається, зокрема, сума пенсії, отриманої відповідно до пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Ставка збору становить 1,5 відсотки об'єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).

Крім того, пп. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV Податкового кодексу України не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1,52п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Податкового кодексу України (пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).

Отже з довідки Слобожанського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 08.05.2018 року вбачається, що Управлінням не включалась до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тобто не оподатковувалась сума пенсії (включаючи суму її індексації, нараховану відповідно до закону), яка не перевищує у 2015 році 3654 гривні (1218 гривень х 3).

При цьому якщо сума пенсії,що перевищувала у 2015 зазначений розмір, то частина такого перевищення включається до загального місячного (річного) 'оподатковуваного доходу платника податку та є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах, з урахуванням норм пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

З 1 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року №909 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яким продовжено справляння податку на доходи фізичних осіб та військового збору з пенсій.

Згідно з ст. 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року становить 1378 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 167.4 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування, визначеної у підпункті164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

До об'єкту оподаткування, яким є частина суми пенсій, що перевищує у 2016 році суму 4134 гривні (1378 гривень х 3), застосовується ставка податку 15 відсотків, військового збору - 1,5 відсотки.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 у справі №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За приписами Закону України «Про Конституційний Суд» акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 у справі №1-р/2018 визначено , що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього рішення, тобто з 27.02.2018 року.

Тобто, рішення Конституційного Суду №1-р/2018 не може бути застосовано до правовідносин, що виникли до 27.02.2018 року .

Отже, здійснюючі спірні відрахування у період з лютого 2015р. по вересень 2017 року включно, Слобожанське об»єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова діяло на підставі чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України « Про Конституційний суд України» , суд розглядає питання щодо відповідності Конституції України ( конституційності) чинних актів ( їх окремих положень).

Частиною 1 статті 1175 ЦК України передбачена відповідальність за шкоду завдану нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із пунктом 43.6 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

При цьому, слід зазначити, що Законом України від 02.06.2016 №1411-VIII, який набрав чинності 01.07.2016 року, були внесені зміни доПодаткового кодексу України в частині звільнення від оподаткування пенсій.

З моменту набрання чинності вказаного закону, тобто з 01.07.2016, Управління припинило відрахування з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору .

Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд , -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Слобожанське об»єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про стягнення матеріальної шкоди- залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони та учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, адреса місця проживання : АДРЕСА_3 , РНОКПП-НОМЕР_1.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1002, видане Кваліфікаційно- дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області 01.07.2011 року, адреса проживання : АДРЕСА_2.

Відповідач - Держава України в особі Державної казначейської служби України, юридична адреса: м. Харків, вул.Бастіонна, 6, код ЄДРПОУ - 37567646.

Третя особа - Слобожанське об»єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова, юридична адреса: м. Харків, вул. Гольдбергівська, 15, код ЄДРПОУ - 41247824.

Повний текст рішення по справі складено 07 серпня 2018 року.

Суддя: І. В. Чайка