ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Cправа №483/1837/15-ц
Провадження №2/483/2/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

12 січня 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінскас О.В.,

за участю представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Очаківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 (до укладення шлюбуГуменюк) ОСОБА_7 вимоги обґрунтовано тим, що батькові ОСОБА_5 ОСОБА_8 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_8 помер 12 березня 2015 року. У встановлений законодавством шестимісячний строк після смерті батька ОСОБА_5 прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Першої Очаківської державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та надано розяснення, що у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючого документа на квартиру, оформити спадкові права неможливо. Крім того, ОСОБА_5 стало відомо, що 05 жовтня 2012 року ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 13 серпня 2012 року приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу ОСОБА_6; від імені спадкодавця ОСОБА_8, продала, а ОСОБА_9 придбала зазначену вище квартиру. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 грудня 2013 року ОСОБА_8 визнано недієздатним з 13 серпня 2012 року, тобто з часу підписання ним довіреності на імя ОСОБА_3 Оскільки на час вчинення правочинів ОСОБА_8 був недієздатним, просить визнати недійсною довіреність від 13 серпня 2012 року, видану ОСОБА_8 на імя ОСОБА_3, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 05 жовтня 2012 року, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру на ОСОБА_9 (після укладення шлюбу-Константинову)Н.В.; та визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_8

Представник позивачки ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судові засідання, які були призначені на 23 жовтня 2017 року, 16 листопада 2017 року, 13 грудня 2017 року та 12 січня 2018 року, не зявилася, надавши заяви про відкладення розгляду справи. При цьому, як причини неявки зазначила: 23 жовтня 2017 року хворобу, 16 листопада 2017 року участь в тестуванні в межах добору на посаду судді, 13 грудня 2017 року та 12 січня 2018 року участь в інших судових засіданнях.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3, посилаючись на зловживання представником позивачки своїми процесуальними правами та обовязками, просили залишити позов без розгляду у звязку з систематичними неявками представника позивачки в судові засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, неодноразове відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, в тому числі без поважних причин, не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, далі ЦПК України), суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Аналогічні положення містилися в п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 169 попередньої редакції ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Неявки представника позивачки в судові засідання 13 грудня 2017 року та 12 січня 2018 року суд вважає такими, що відбулися без поважних причин, посилання на її участь в інших судових засіданнях суд не приймає до уваги з підстав того, що вона завчасно повідомлялась про дату, час та місце розгляду вказаної справи, а її заяви не містять обґрунтувань надання пріоритету іншим судовим засіданням.

Наведенні факти неодноразової неявки в судові засідання представника позивачки без поважної причини свідчать про зволікання з її боку в розгляді справи у встановленні законодавством строки.

З огляду на вказані обставини та враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду з 2015 року, залишення позову без розгляду буде відповідати принципам цивільного судочинства та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Цивільний позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Очаківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на спадкове майно, залишити без розгляду.

Розяснити представнику позивачки її право звернутися до суду повторно із даним позовом.

Ухвалу може бути оскаржено протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали.

Головуючий: