Справа № 289/2377/17
Номер провадження 2-о/289/19/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2018 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області про встановлення юридичного факту,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту про те, що заповіт, посвідчений 20.02.1993 року Кичкирівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області за реєстровим № 19 (номер у Спадковому реєстрі 40216578), яким ОСОБА_3, яка померла 13.04.1997 року, все своє майно заповіла ОСОБА_4, був повністю скасований наступним її заповітом, посвідченим 06.10.1994 року Лутівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області за реєстровим № 21 (номер у Спадковому реєстрі 39704460), яким вона все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_5. Встановлення зазначеного факту необхідно йому для подальшого спадкування за законом в порядку ст.ст. 1261-1265 ЦК України, як рідного онука спадкодавця.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно роз'яснень, викладених в п.п.1, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 3 цієї постанови вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вирізняючими ознаками окремого провадження є несумісність із спором про право, відсутність сторін із протилежними інтересами, неможливість застосування низки правових норм та принципів, які притаманні позовному провадженню, а саме, щодо змагальності, диспозитивності, процесуальної рівності та інші.

За змістом наведених вище положень закону окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту проживання необхідно заявнику для прийняття спадщини.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_3 померла 13.04.1997 року, ОСОБА_4 отримав право на спадкування за заповітом від 20.02.1993 року, останній помер 20.05.2011 року, в звязку з чим заведена спадкова справа у приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_2.

Враховуючи зазначене, приходжу висновку, що в даному випадку виник спір про право на спадщину.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Разом з тим, відмова у відкритті окремого провадження не позбавляє заявника права, передбаченого ст. 4 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав на спадщину в позовному провадженні, з залученням до справи тих осіб, на права і обов'язки яких може вплинути майбутнє рішення.

Керуючись ч. 4 ст. 315, ст.ст. 260, 261 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області про встановлення юридичного факту.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)