АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/572/17Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/789/648/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №605/572/17 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року (суддя-Горуц Р.О.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначала, що дитина перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає коштів на її утримання, а тому просила стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що місяця в сумі 12000 грн. до досягнення нею повноліття.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягало негайному виконанню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду змінити, стягнувши в користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 12 000 грн. щомісячно, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення нею повноліття.

У своїх доводах апелянт зазначає, що суд неправомірно не прийняв до уваги довідки та виписки, якими підтверджується розмір заробітної плати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в республіці Італія, оскільки вони були сформовані після подачі позову.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, докази про доходи сторін, оскільки довідки про заробітну плату за період з лютою 2018 року по жовтень 2017 року не могли бути подані при зверненні із позовною заявою у листопаді 2017 року, що вбачається із самих довідок. Так, до матеріалів справи у квітні 2018 року було долучено документи отримані республіці Італія із перекладами на українську мову, також була додана довідка - інформація із державного інституту страхування від травматизму на виробництві Республіки Італія із даними про працевлаштування позивачки ОСОБА_4 із даними про заробітну плату за січень 2018 року та лютий 2018 року, тобто за періоди значно пізніші після звернення із позовом. Окрім того, вказує, що до справи була додана аналогічна інформація про заробітну плату ОСОБА_5, за січень 2018 року, грудень, листопад, жовтень, вересень, серпень 2017 року. При цьому, довідка про заробітну плату за січень 2018 року могла бути отримана лише у лютому 2018 року, довідка за грудень 2017 року у січні 2018 року, довідка за листопад 2017 рок у грудні 2017 року, за жовтень 2017 року у листопаді 2017 року, оскільки заробітна плата нараховується та виплачується по закінченню відповідного місяця

Апелянт, посилаючись на вказані довідки зазначає, що середній заробіток відповідача становить 1500 Євро щомісячно, а тому, враховуючи, що 1/4 від середнього заробітку відповідача становить 375 Євро, відповідно до курсу гривні по курсу НБУ становить 11733, 75 грн., з коливанням курсу відповідає сумі, яку просила стягнути позивач у розмірі 12 000 грн. на утримання дочки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що документи, які позивач надає до суду в якості доказів доходу відповідача та витрат на утримання дитини, зі слів ОСОБА_5, не відображають його реального доходу. Позивач не вказує, яким чином їй надано вказані документи та на чиє замовлення. Надані суду таблиці на іноземній мові не мають жодних ознак офіційних документів, на них відсутні печатки (штрих-коди, кюр-коди), підписи повноважних осіб тощо. Також, зазначає, що позивач та відповідач проживають в одному будинку, ведуть спільне господарство, разом виховують доньку, що свідчить про фактичну повноцінну сім'ю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зіславшись на мотиви, викладені у поданому відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, 25 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області укладено шлюб, актовий запис №24.

Від даного шлюбу у сторін народилась дочка: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження за НОМЕР_1 (а.с.9).

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вирішуючи спір та покладаючи на відповідача обов'язок по сплаті аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3000грн.,суд першої інстанції дійшов висновку, що саме такий розмір буде справедливим та достатнім для нормального утримання і виховання дочки, оскільки він є обґрунтованим поясненнями позивача, наданими доказами та матеріалами справи в їх сукупності.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду при визначенні розміру аліментів на дитину, з огляду на наступне.

Стаття 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1ст.184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи представника позивача про те, що відповідач має постійну роботу в Італії, працюючи разом з позивачкою в приватній фірмі "Пунтосервіс", найманим працівником, середній заробіток якого складає 1500 Євро і безпідставно не прийняв до уваги подані з цього приводу пояснення з підстав подання їх з порушенням строків, передбачених ст.83 ЦПК України .

Згідно ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

В судовому засіданні суду першої інстанції та засіданні апеляційного суду, представник позивача давала пояснення і наводила об'єктивні причини подання таких письмових доказів, зазначаючи, що довідки про отриману заробітну плату відповідача було отримано після подання позовної заяви, також позивачу необхідний був час для перекладу довідок.

З матеріалів справи вбачається, що підготовче судове засідання 05 березня 2018 року і судове засідання 16 березня 2018 року відкладалося із за неявки сторін, а в день слухання справи 19 квітня 2018 року, представником позивача через канцелярію суду були подані письмові довідки, які свідчать про заробітну плату відповідача і його майновий стан, що є складовою частиною для визначення розміру аліментів.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З даних довідок вбачається, що ОСОБА_5 забезпечений постійною роботою, працює в кооперативному підприємстві "Пунтосервіс" з 2011 року, йому присвоєно податковий код: VKHNDR85M24Z138S. З цього часу ОСОБА_5 постійно сплачує внески необхідні для призначення пенсії(а.с.48-53), отримує заробітну плату, середній заробіток якої за серпень 2017 року становить 1607 Євро, за вересень 2017 року- 1545 Євро , за жовтень 2017 року - 1572 Євро, за листопад 2017 року- 1394 Євро, за грудень 2017 року- 1255 Євро, за січень 2018 року- 1376 Євро (а.с.54-70,117-125).

У вересні 2014 року сторони купили квартиру, яка знаходиться в цокольному поверсі житлового будинку, з приватним двором у АДРЕСА_1.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач є працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи або має на утриманні інших осіб, до суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доходи, які зазначені у довідках про отримання заробітної плати, є достовірними, оскільки вони підтверджують майновий стан сторін, а розмір заробітної плати є складовим елементом при нарахуванні аліментів із заробітної плати.

У судовому засіданні апеляційного суду, представник позивача зазначила, що сторони у квітні 2018 року розлучилися, а тому доводи представника відповідача про проживання сторін повноцінною сім'єю, оскільки вони проживають в одному будинку та ведуть спільне господарство є необґрунтованими.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір аліментів, який слід стягнути на утримання ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 із врахуванням заробітку відповідача, повинен становити 10 000 грн. Обґрунтовуючи зазначений розмір, суд апеляційної інстанції враховує, що дитина на даний час проживає в Республіці Італія, ходить до шкільного закладу (а.с.128,129), дитині необхідні особисті засоби гігієни, побутові речі та інші необхідні витрати для її забезпечення та належного розвитку.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, рішення суду підлягає зміні в частині розміру аліментів. В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача - змінити.

Стягнути із ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої АДРЕСА_3, аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення нею повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту даної постанови.

День складання повного тексту постанови - 10 липня 2018 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.