ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

17 серпня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування квартирою за АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є співвласником квартири за АДРЕСА_1. Відповідачка є її онукою та 12 лютого 1997 року була зареєстрована у даній квартирі як член сім'ї її доньки ОСОБА_3 12 серпня 2002 року відповідача разом із своєю матір'ю ОСОБА_3 виїхали на постійне проживання в Ізраїль. З 2002 року відповідачка не проживає за даною адресою, особистих речей в квартирі не має, житлом не цікавиться та не сплачує комунальних послуг.

Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідачки порушує її право власності, просила позов задовольнити та визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце була належним чином повідомлена. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Позивач була присутня у підготовчому судовому засідання, позов підтримала з підстав викладених у ньому.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавала.

На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що квартира за АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 ( ? частини), ОСОБА_4 ( ? частини) та ОСОБА_5 (1/4 частини), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 липня 1993 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2015 року за № 38834092.

З будинкової книги на квартиру за АДРЕСА_1 форми встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, зареєстрована у АДРЕСА_1 починаючи з 12 лютого 1997 року.

З довідки про склад сім'ї від 01 травня 2018 року, виданої ДП «Авторитет Плюс» ПП «Східний масив» вбачається, що у квартирі за АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, її донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_2

Як вбачається з акту обстеження житлових умов про фактичне проживання від 14 травня 2017 року, складеного комісією в складі директора ПП «Східний масив» ОСОБА_6, майстра дільниці ОСОБА_7, ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає за даною адресою, про що засвідчили також своїми підписами сусіди: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В силу вимог ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Встановлено, що позивач є співвласником спірної квартири, де зареєстрована відповідач.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач добровільно без поважних прчин не проживає у спірній квартирі більше року, не цікавиться житловим приміщенням, не приймає участі в його утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. У добровільному порядку з реєстрації не знімається.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою за АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2018 року.

Головуюча