Справа № 147/1057/17
Провадження № 22-ц/772/1412/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин І. А.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 рокуСправа № 147/1057/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Денишенко Т.О., Марчук В.С.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача Рой В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

Рішення ухвалив суддя Волошин І.А.

Рішення ухвалено у смт. Тростянець Вінницької області у відсутності сторін (ч. 2 ст. 247 ЦПК України), тому час ухвалення не зазначений

Дата складання повного тексту рішення не відома,

Встановив:

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2012 року між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов'язання за договором виконав повністю та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбаченим договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 11 вересня 2017 року склалася заборгованість в сумі 15 025,49 грн., із яких: 3259,20 грн. - заборгованість за кредитом, 3437,06 грн. - відсотки за користування кредитом, 7137,54 грн. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 691,69 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/в від 16 січня 2012 року в сумі 15 025,49 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в сумі 1600 грн., що були сплачені при поданні заяви до суду.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 4 травня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у цій справі відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним і необґрунтованим через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначила, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, який врахований судом при задоволенні позовних вимог, не містить інформації щодо визначеної суми заборгованості, є недостовірним та недостатнім.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких встановлюється Тарифами банку (а. с. 8).

Підписавши 16 січня 2012 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач ОСОБА_4 погодилась на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зазначила, що вона ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Факт користування кредитними коштами відповідач визнала, про що нею зазначено, зокрема, у заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі на заочне рішення суду.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконувала свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим допустила заборгованість, яка згідно розрахунку банку станом на 11 вересня 2017 року склала 15 025,49 грн., з яких: 3259,20 грн. - заборгованість за кредитом; 3437,06 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 7137,54 грн. - пеня; 1191,69 грн. - штрафи (а. с. 6, 7).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи із встановлених обставин справи та вимог матеріального закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3259,20 грн. та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 3437,06 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність позивачем заявленої до стягнення суми боргу за кредитом та відсотками є безпідставними з огляду на те, що така заборгованість підтверджується розрахунками заборгованості станом на 31 грудня 2015 року та станом на 11 вересня 2017 року (а. с. 6, 7), а також виписками по рахунках, наданими позивачем до відзиву на заяву про перегляд заочного рішення (а. с. 27-38 матеріалів заяви про перегляд заочного рішення № 2-п/147/3/18).

Заперечуючи проти розміру заборгованості за кредитом та відсотками, відповідач не надала суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність у неї такої заборгованості перед банком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).

Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачено сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; або + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Також передбачено сплату штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, пеня та штраф є одним видом цивільно- правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - за прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги та стягнувши з відповідача штраф та пеню, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та допустив подвійне покладення на відповідача юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача підлягає пеня, нарахована за прострочення сплати грошових зобов'язань, а у стягненні штрафу слід відмовити.

При стягненні з відповідача пені апеляційний суд враховує положення частини 3 статті 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Іншими обставинами, які послужили підставою для зменшення розміру неустойки апеляційний суд вважає те, що відповідач ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства (дитячий церебральний параліч); із виписок по картковому рахунку та із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що вона постійно користувалась кредитними коштами та вносила кошти на погашення заборгованості; як свідчать матеріали справи у відповідача склалось тяжке сімейне та матеріальне становище, оскільки у неї помер чоловік, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, з якою вони живуть на пенсію відповідача та на кошти, які вона отримує на дитину, в зв'язку з чим відповідач допустила заборгованість за кредитом; у заяві про перегляд заочного рішення від 8 лютого 2018 року відповідач визнала суму боргу 3437,06 грн., зазначивши, що стягнуту судом суму 15000 грн. вона не взмозі виплатити. За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 1000 грн.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 3255,20 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 3437,06 грн. та пеню в сумі 1000 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ІПН НОМЕР_1; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (; юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 січня 2012 року в загальній сумі 7 696,26 грн. (сім тисяч шістсот дев'яносто шість грн. двадцять шість коп.), яка складається із: 3259,20 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 3437,06 грн. - відсотків за користування кредитом; 1000 грн. - пені.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:Т.О. Денишенко
В.С. Марчук

Повне судове рішення складено 4 липня 2018 року.

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська