ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Чернівці

Справа №727/5770/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар Костюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Семенко О.В.),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_3. 1 березня 2017 року він прийняв спадщину за законом, як син померлого, про що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумак А.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0,0545 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення - для індивідуального садівництва, на якій розміщений садовий будинок, господарські будівлі та споруди. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 26.01.2006 року Чернівецькою міською радою.

Вважає, що відповідності до ст. 1218 ЦК України після смерті батька до складу спадщини, яка перейшла до нього, крім земельної ділянки, входив і садовий будинок, господарські будівлі та споруди, розміщені на ній.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/102/18 Категорія 2

3 квітня 2018 року він звернувся до Відділу державної реєстрації Чернівецької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 0,0545 га, кадастровий номер НОМЕР_2, в чому йому було відмовлено з підстави ненадання правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Зазначав, що інвентаризаційна вартість садового будинку та відповідних до нього господарських будівель та споруд становить 71970 грн.

Просив визнати за ним право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності передбачено процедуру прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження, до яких віднесено садові, дачні будинки збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об'єкта нерухомого майна і містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об'єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.

На замовлення спадкодавця 16 липня 2015 року було виготовлено технічний паспорт на садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами за результатом його технічної інвентаризації.

Вважає, що спадкодавець набув право власності на спірний садовий будинок, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що він є самочинним будівництвом.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що самовільно збудований будинок з господарськими спорудами не приймався в експлуатацію відповідно до чинного законодавства та побудований на земельній ділянці з іншим цільовим призначенням, отже, садовий (дачний) будинок не був узаконений спадкодавцем, а право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 березня 2017 року ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумак А.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0,0545 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального садівництва.

Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 26.01.2006 року Чернівецькою міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07 (а.с.9).

Померлим ОСОБА_3 на зазначеній земельній ділянці самочинно збудовано садовий будинок, господарські будівлі та споруди, що підтверджується довідкою Садівничого товариства «Автолюбитель» та довідкою на об'єкт нерухомого майна №184 від 15.03.2018 року (а.с.14).

Відповідно до довідки суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна інвентаризаційна вартість садового будинку та відповідних до нього господарських будівель та споруд становить 71970 грн (а.с.15).

3 квітня 2018 року позивач звернувся до Відділу державної реєстрації Чернівецької міської ради із заявою стосовно державної реєстрації права власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованими на земельній ділянці площею 0,0545 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності на садовий будинок від 3.04.2018 року начальником Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Романчуком О. була надана відповідь про відмову у здійсненні державної реєстрації садового будинку, з підстави ненадання спадкоємцем правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 22).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п. 3.2 інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року.

Крім того, у листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23 березня 1999 року №12/5-126, зокрема, роз'яснюється, що по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами).

Як вбачається з технічного паспорту на садовий (дачний) будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 16), спірний будинок побудований у 1987 році (тобто до 5 серпня 1992 року), а, отже, не повинен був прийматися в експлуатацію спадкодавцем.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Оскільки позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, проте існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів, відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України може пред'явити позов по визнання права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності.

З урахуванням викладених вимог закону апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2018 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, що залишився після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Чернівці.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: