Провадження № 2/761/2911/2018
19 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Рибака М.А.
за участі секретаря Малашевського О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, -
У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 54,31 кв м як за спадкоємцем першої черги за законом майна ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача - ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: ? частина квартири АДРЕСА_2 загальною площею 54,31 кв.м, підтвердженням чого є копія свідоцтва про право власності на житло, видане Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району 07 грудня 1995 року народження. На момент смерті батько позивача у шлюбі не перебував, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 29.07.1986 року. Таким чином позивач вказує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька. 07 жовтня 2016 року позивач звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Лесі Василівни. З метою оформлення права власності на спадщину позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, у зв'язку з відсутністю у нього правовстановчого документу на спадкове майно, який відповідач, якій належить ? частини вищевказаної квартири, відмовилась надавати, що стало підставою для винесення ПНКМНО Горбуновою Л.В. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2016 року. Враховуючи, що відповідач не визнав права власності позивача на ? частини квартири АДРЕСА_3, загальною площею 54,31 кв.м та позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року відкрито провадження у справі.
Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.
Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Ухвалою суду від 21.02.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи направив до суду пояснення, згідно з якими просив розглянути справу за відсутністю представника третьої особи.
Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.04.2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис 5902. (а.с. 8).
Позивач є рідним сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_4.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1995 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 нажелить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних долях (а.с.10)
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.07.1986 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано (а.с. 11).
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його рідні діти - позивач та донька померлого ОСОБА_8.
07 жовтня 2016 року позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савицькою Н.А. (а.с. 12).
Постановою від 27.10.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. відмовлено ОСОБА_10, що діє від імені ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 13).
Як вбачається з змісту вказаної постанови, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало ненадання позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті свого батька не може зареєструвати своє право власності на спадкове майно, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 54,31 кв. м.
Як вбачається з спадкової справи № 11/2016, відкритої після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_8 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, що підтверджується заяву ОСОБА_8, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савицькою Н.А., зареєстрованою в реєстрі за № 838.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Враховуючи те, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 належала на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07 грудня 1995 року, а позивач, враховуючи, що його рідна сестра відмовилась від прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку та позбавлений права оформити право власності на спадщину у позасудовому порядку у зв'язку з невизнанням відповідачем його права власності на частину вказаної квартири, а отже є підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем, права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування після смерті батька , а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1235 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_4
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_7.

Відповідач: ОСОБА_2 : адреса: АДРЕСА_8

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено 29 червня 2018 року.