Справа № 2-7/11 копія:
Провадження № 22-ц/772/1391/2018
Головуючий у суді перша інстанції Слободяний О. Є.
Доповідач:Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», подану його представником - адвокатом Олексюк Мариною Миколаївною

на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Слободяного О.Є. із складенням її повного тексту цього ж дня,

в справі №2-7/2011

за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (заявник, стягувач)

заінтересовані особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 (боржники)

про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до міськрайонного суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання, в обґрунтування якої посилалося на те, що на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2011 року про солідарне стягнення зі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь банку заборгованості за кредитним договором у сумі 552020,08 грн. видано виконавчі листи.

09.08.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козятинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення боргу зі ОСОБА_5 по виконавчому листу №2-7/2011 від 17 січня 2011 року.

Крім того, 24.02.2014 року Банк направив поштою на ім'я начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-7/2011 від 17 січня 2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 та оригінал виконавчого листа. Малиновським ВДВС було відкрито виконавче провадження №42377115. Згідно інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції, інформації про виконавче провадження за виконавчим листом №2-7/2011 від 17 січня 2011 року не знайдено. На адресу банку оригінал виконавчого листа не надходив, а отже є підстави вважати, що даний виконавчий лист втрачено.

У відповідь на запит Банку від 28.08.2017 року щодо виконавчого провадження про примусове стягнення боргу зі ОСОБА_5 Козятинський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ повідомив, що 25.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавче провадження знищено. Згідно інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції, виконавчий документ повернено стягувачу проте на адресу банку оригінал виконавчого листа не надходив, а отже є підстави вважати, що і цей виконавчий лист втрачено на стадії пересилки поштою.

Стягувач вважає, що пропустив строк на пред'явлення виконавчих листів до виконання з поважних причин, оскільки протягом часу з 2014 року по 2016 рік в банку відбувались кадрові зміни, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості Вінницької обласної дирекції Банку, на супроводженні якого перебували виконавчі провадження по вищевказаним виконавчим листам.

А тому просив видати дублікати виконавчих листів про солідарне стягнення з боржників заборгованості та поновити строк на пред'явлення цих виконавчих листів до виконання.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2018 року в задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Не погодившись із ухвалою, стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 на користь банку заборгованості та поновлення строку пред'явлення його до виконання, та постановити нову про задоволення заяви банку в цій частині.

В частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа і поновлення строку для його пред'явлення до виконання щодо боржника ОСОБА_6 ухвала суду першої інстанції Банком не оскаржується і апеляційним судом не переглядається у зв'язку з тим, що зазначений виконавчий лист знайдено і 22.01.2018 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції не повністю досліджено причини пропуску банком строку на пред'явлення виконавчого листа щодо ОСОБА_5 до виконання, оскільки після реорганізації ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» була змінена адреса підрозділу, який займався виконанням, тоді як повернення виконавчого документу відбулось на адресу банку в місті Вінниці. Про вказані обставини відділ державної виконавчої служби повідомлявся під час листування.

Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2011 року, що набрало законної сили 20 квітня 2011 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 552020,08 грн.

16 травня 2011 року на підставі зазначеного судового рішення Козятинським міськрайонним судом видано виконавчі листи й встановлено строк їх пред'явлення до виконання - один рік з моменту набрання законної сили, тобто до 20 квітня 2012 року.

Банк не надав суду доказів на підтвердження факту первісного подання виконавчого документа до виконання в межах вищевказаного періоду, проте встановлено, що 27.06.2012 року його вже було повернуто стягувачу на підставі п. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на той момент, утримання не проводилися, що підтверджується відміткою державного виконавця (а.с. 8).

31 липня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно подав заяву про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 09 серпня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-7/11 про стягнення з ОСОБА_5 кредитної заборгованості.

Через 5 років та 19 днів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направило начальнику Козятинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області листа-запит, в якому просило повідомити його про хід виконання виконавчого провадження по примусовому стягнення заборгованості з ОСОБА_5, а також повідомило про необхідність направлення документів у ньому на іншу адресу (а.с. 11).

У відповідь на зазначене звернення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Козятинський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області повідомив банк про те, що 25.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконавчого документа №2-7/11 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того у листі, зазначено, що вказане виконавче провадження відповідно до Наказу №2274/5 Міністерства юстиції України про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби знищено і станом на 20.09.2017 року виконавчий документ повторно на виконання не надходив.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа №2-7/11 про стягнення з ОСОБА_5 на користь банку заборгованості за кредитним договором та поновлення строку для повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що протягом тривалого часу (з 2012 по 2017 рік) банк не цікавився ходом виконання рішення суду, а закриття структурного підрозділу юридичної особи не є поважною причиною пропуску строку, оскільки юридична особа не ліквідована, стягувачем є саме юридична особа, а не її структурний підрозділ чи окремі працівники цього підрозділу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції й відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення - пункт 9 частини 1 статті 129 Конституції України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов'язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили. обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Отже підставами для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу та подання заяви про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) виконавчі документи могли бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором та про поновлення строку для пред'явлення його до виконання та апеляційну скаргу, заявник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначав, що зазначений виконавчий лист, після винесення постанови про закінчення виконавчих дій щодо нього знищений, тобто є втраченим.

При цьому як на підставу пропущення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у заяві поданій суду першої інстанції, банк посилається на кадрові зміни, що відбувались протягом цього часу, а в подальшому закриття структурного підрозділу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Вінницької обласної дирекції.

Згідно з статтями 92, 95 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

У випадку повернення виконавчого листа без виконання на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» 25.12.2013 року стягувач мав право повторно його пред'явити до виконання не пізніше 25.12.2014 року, проте не зробив цього посилаючись на скорочення працівників та ліквідацію структурного підрозділу, тоді як постанова правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» про скорочення чисельності працівників та внесення змін в організаційну структуру банку із закриттям (ліквідацією) Вінницької обласної дирекції датована 18.03.2015 року.

Посилання апелянта на те, що виконавчий лист було направлено на адресу ліквідованої філії є припущенням, а його твердження про те, що орган ДВС неодноразово було проінформовано про зміну адреси не підтверджено доказами по справі, оскільки єдиний лист із зазначенням нової адреси, на яку слід направляти документи виконавчого провадження, надіслано відділу ДВС лише в серпні 2017 року (а.с. 11).

Крім того, скорочення штату працівників і ліквідація філії не перешкодили Банку в особі виконавчого директора Вінницької ОД звернутися в лютому 2014 року із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо іншого солідарного боржника за даним судовим рішенням - ОСОБА_6 (а.с. 51).

Не можуть бути підставою для скасування ухвали і доводи апеляційної скарги про те, що невиконання судового рішення порушує статтю 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дійсно в практиці Європейського суду з прав людини право на виконання рішень, винесених судом, є невід'ємною частиною «права на суд» (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).

Наприклад, Суд постановив, що незастосування відповідних заходів для виконання остаточного, рішення, що підлягає примусовому виконанню, органами державної влади протягом більш ніж п'яти років порушує положення статті 6 § 1 (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 45).

Разом з тим, як у випадку із строком позовної давності, так і безпідставне поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання може порушувати принцип правової визначеності як складову частину принципу верховенства права.

На думку колегії суддів встановлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання також має мету забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів (боржників) від прострочених позовів (вимог за судовими рішеннями, по яких закінчився строк виконання чи пред'явлення до виконання), та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Так, в справі, що переглядається, виконавче провадження за заявою Банку було відкрите 09 серпня 2012 року.

З огляду на встановлений чинним на той час Законом України «Про виконавче провадження» строк проведення державним виконавцем виконавчих дій з виконання рішення - протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 30 Закону) і обов'язок стягувача сумлінно користуватися наданими йому правами, Банк як стягувач вже по закінченню шестимісячного строку з дня відкриття виконавчого провадження, тобто після 09 лютого 2013 року мав цікавитися ходом його виконання, так як до того часу воно вже мало бути завершене.

Згідно з статтею 31 Закону копія постанови про повернення виконавчого документа дійсно мала бути направлена стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте у зв'язку з тим, що з часу повернення виконавчого документа стягувачеві (25 грудня 2013 року) і до першого звернення банку із клопотанням повідомити йому про хід виконавчого провадження (28 серпня 2017 року) минуло 4 роки 8 місяців і 3 дні, виконавче провадження, а відтак і докази направлення копії постанови про повернення виконавчого документа, були знищені відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року.

Підстава повернення виконавчого документа стягувачеві - пункт 4 частини 1 статті 47 Закону, свідчить про те, що стягувач перешкоджав провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Крім того, судове рішення виконується в частині стягнення заборгованості з іншого з солідарних боржників - ОСОБА_6

Отже колегія суддів дійшла висновку, що стягувач не довів наявності поважних, тобто пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами, причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа для виконання, що могли б бути підставою для поновлення відповідного строку, а відповідні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», подану представником - адвокатом Олексюк Мариною Миколаївною залишити без задоволення, а ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді:/підпис/ Міхасішин І.В.
/підпис/ Войтко Ю.Б.

Повний текст постанови складено 10.07.2018 року

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.