У х в а л а

07 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 733/1397/17

провадження № 61-833 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1. У вересні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Ічнянського районного суду Чернігівської області з указаним позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 97 986 грн 19 коп.

2. Заочним рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 лютого 2010 року № б/н в розмірі 97 986 грн 19 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 9 821 грн 66 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 79 754 грн 85 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3 267 грн 48 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн та штрафу (процентна складова) - 4 642 грн 20 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею і комісією та штрафу скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. У решті заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

4. 15 травня 2018 року ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року, яка викладена приблизно на 300 аркушах, з яких правове обґрунтування касаційної скарги складає близько 10 аркушів, а решта містить релігійні цитати та посилання на різні теологічні та окультні джерела.

5. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

7. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

10. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову в даній справі становить 97 986 грн 19 коп., яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн).

13. Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

14. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики щодо застосування окремих норм Конституції України, як норм прямої дії та вказана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього.

15. В обґрунтування вказаного, зокрема, посилається на те, що його ім'я «ОСОБА_2» з «древнерусского языка» означає «ІНФОРМАЦІЯ_1» та зазначає, носієм дару зайняття чорною магією в 5 поколінні є ОСОБА_3, який хоче передати йому цей дар. Вказує, що судове рішення заганяє його в духовному плані до поклоніння нечистим силам, бо думки про гроші призведуть до унаслідування родового дару від ОСОБА_3

16. Зазначені аргументи ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованими, а тому приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

17. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

18. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

19. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

20. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

21. З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України та клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк