Справа № 686/9835/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Конопко А.П.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВС Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 303386 гривень. На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 23 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 250000 гривень.

Згідно п.3.3 договору відповідач зобовязаний був сплачувати до 28 числа кожного місяця позичену суму рівними частинами (без відсотків) починаючи з січня місяця 2016 року. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 31 грудня 2017 року.

Однак в порушення умов договору, взяте на себе зобовязання відповідачем станом на сьогоднішній день не виконано та борг не повернуто в повному обсязі.

Пунктом 4 договору передбачено, що позикодавець вправі буде предявити до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилася не виплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Оскільки згідно умов договору відповідач зобовязувався повертати позику рівними частинами починаючи з січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, то відповідальність у вигляді 3% річних та інфляційних втрат розраховується щодо кожного з місячних платежів окремо та становить: загальна сума відповідальності у вигляді 3% річних станом на 30.04.2018 року складає 9650 гривень 36 копійок; загальний розмір інфляційних втрат станом на 30.04.2018 року складає 43736 гривень 50 копійок.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 23 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 250000 гривень.

Згідно п.3.3 договору відповідач зобовязаний був сплачувати до 28 числа кожного місяця позичену суму рівними частинами (без відсотків) починаючи з січня місяця 2016 року. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 31 грудня 2017 року.

Пунктом 4 договору передбачено, що позикодавець вправі буде предявити до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилася не виплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розсипка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем кошти не перераховано позивачу, тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 250000 гривень боргу; 9650 гривень 36 копійок сума відповідальності у вигляді 3% річних станом на 30.04.2018 року та 43736 гривень 50 копійок загальний розмір інфляційних втрат станом на 30.04.2018 року.

Розрахунок вказаних сум, проведений позивачем у позовній заяві, не оспорювався відповідачем, порушень у його проведенні судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 536, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 258, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н. НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ід.н. 1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 - 303386 гривень боргу та 3033 гривні 86 копійок сплоченого судового збору..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Повний текст рішення складено 03.07.2018 року.

Суддя: