Ухвала

05 липня 2018 року

місто Київ

справа № 175/130/16-ц

провадження № 61-5435ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Дніпропетровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Глущенко Н. Г., Деркач Н. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Дніпропетровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (далі - Дніпропетровський ВДВС, державна виконавча служба), про звільнення майна з-під арешту.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року позов задоволено. Судом звільнено з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Дніпропетровського ВДВС Олійник І. В. від 13 жовтня 2011 року за виконавчим провадженням ВП № 29185183 на нерухоме майно, належне на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що право іпотеки у

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло раніше, ніж ухвалено постанову державного виконавця про накладення арешту на майно ОСОБА_4, наявність арешту порушує право позивача на задоволення вимог за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду обґрунтовувалось тим, що власниками квартири є три особи, громадянина України, з яких двоє повнолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_4, та один неповнолітній - ОСОБА_7, тобто суд вирішив питання щодо права власності осіб, які не були залучені до участі у справі, як і не був залучений до участі у справі орган опіки та піклування, оскільки співвласник квартири - ОСОБА_7 є неповнолітнім.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, банк просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на неправильне застосування норм матеріального права апеляційним судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, третя особа - Дніпропетровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик