Справа № 525/726/18
Провадження № 2/525/272/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши на підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Великобагачанської райдержадміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Рокитянська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 22 березня 2008 року померла його мати ОСОБА_3, останнім місцем проживання якої було село Кравченки Великобагачанського району Полтавської області. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 3,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Дана ділянка належала померлій його матері на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ПЛ №169375, виданого Великобагачанською районною державною адміністрацією Полтавської області 19.01.2005 року та зареєстрованого в книзі під №70 кадастровий номер №:00:004:0032. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, які прийняли спадщину - є він, її син ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_2.

Позивач вказує, що 24.03.2009 року він отримав у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до законодавства (ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна) він не був обізнаний та не знав, що потрібно було зареєструвати дане свідоцтво у земельному відділі на той час і ним не була проведена державна реєстрація.

Як зазначає позивач, його брат, який є також спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - ОСОБА_2, також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 20.03.2009 року № 675 у державного нотаріуса Великобагачанського нотаріального округу та виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ №116590 - 28.03.2012 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва але на площу 1,8359 га (яка становить половину від цілої спадкової земельної ділянки). Він не може оформити право власності на його 1/2 частину земельної ділянки.

Позивач вказує, що він звернувся до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рокитянської сільської ради на свою 1/2 частини земельної ділянки загальна площа якої становить 3,67 га. 1/2 частини, які перейшли йому у спадщину та відповідно до технічної документації по відновленню та встановленню меж становлять 1,836 га (рілля ), на цю земельну ділянку була виготовлена технічна документація та присвоєно кадастровий номер.

Як вказує позивач, він бажає оформити право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею після вирахування її фахівцями, у яких є дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню та відновленню меж площа якої становить 1,836 га, яка розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після смерті його матері ОСОБА_3, але не може провести державну реєстрацію, оскільки із правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину на загальну площу, яка становить 3,67 га. Відділ у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру повідомило йому, що спадкоємці даної земельної ділянки відповідно до ст.56 Закону України «Про землеустрій» реєстрацію 1/2 частини земельної ділянки проводять по технічній документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок. Але на сьогодні інша 1/2 частина вже зареєстрована на конкретну площу та виданий Державний акт на цю земельну ділянку його брату. Його брат уже виділив свою частину земельної ділянки, на сьогодні в силу того, що змінилось законодавство він не може розпоряджатись своїм майном.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку на сьогодні неможливо отримати, оскільки його мати померла, тому він змушений звернутися до суду з позовом, у якому просить визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 1,836 га, яка розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; припинити право спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,6700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належить йому, ОСОБА_1, на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2009 року (а.с.а.с.2-4).

До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідачів у справі ОСОБА_2 та Великобагачанської райдержадміністрації надійшли листи про те, що дані відповідачі просять проводити розгляд справи у їх відсутність, ОСОБА_2 не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 (а.с.а.с.49,53); Великобагачанська райдержадміністрація 20.07.2018 року направила листа про визнання заявленого позову (а.с.38).

Від третьої особи у справі Рокитянської сільської ради Великобагачанського району надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.48).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В підготовче засідання сторона позивача та інші учасники справи не зявилися, від представника позивача адвоката ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Аналогічну заяву ще 20.07.2018 року подав позивач ОСОБА_1 (а.с.42).

Враховуючи неявку сторін в підготовче засідання 20.08.2018 року, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, при цьому керуючись положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України та Рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, виконавши положення ст.197 ЦПК України, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами у справі на засадах змагальності і диспозитивності, давши всім доказам у справі належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Великобагачанської райдержадміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Рокитянська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що мати позивача по справі ОСОБА_1 ОСОБА_3, померла 22.03.2008 року, про що Рокитянською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.6).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_6 вбачається, що спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_3, яка померла 22.03.2008 року, є її син ОСОБА_1. Спадкове майно, на яке у вказаній частці видано це свідоцтво, складається з права власності на приватизовану земельну ділянку площею 3,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належить померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №169375, виданого Великобагачанською райдержадміністрацією Полтавської області 19.01.2005 року та зареєстрованого в книзі під №70, кадастровий №:00:004:0032. Оцінка 1/2 частки спадкового майна на день відкриття спадщини становить 21625,81 грн. (а.с.7).

Згідно копії виданого Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №116590 року вбачається, що ОСОБА_2, мешканець с. Говори Великобагачанського району Полтавської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.2009 року №675, є власником земельної ділянки площею 1,8359 га, що розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8).

Як вбачається з листа Відділу у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області від 05.02.2018 року №224/102-18 ,згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ВМВ №638482 від 24.03.2009 року гр. ОСОБА_1 за адресою: Рокитянська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області передано 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 3,6700 га земель, в тому числі ріллі 1/2 частину - 3,6700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Грошова оцінка земельної ділянки відповідно до розпорядження голови Великобагачанської РДА №314 від 27.07.2004 року становить 46365,00 грн. з коефіцієнтом індексації 2,465. Станом на 05.02.2018 року становить: рілля 69440,71 грн. з урахованими коефіцієнтами індексації 4,7964 та 1,756. Загальна грошова оцінка земельної ділянки складає 69440, 71 грн. (а.с.9).

З листа Відділу у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області від 29.12.2017 року №2136/102-18 вбачається, що в звязку з тим, що земельна ділянка площею 3,67 га була зареєстрована на гр. ОСОБА_3 (державний акт ПЛ №169375) спадкоємці даної земельної ділянки реєстрацію 1/2 земельної ділянки проводять по технічній документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок (а.с.11).

З листа Відділу у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області від 29.12.2017 року №2135/102-18 вбачається, що гр. ОСОБА_2 видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №116590 від 28.03.2012 року на підставі свідоцтва на спадщину №675 від 20.03.2009 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8359 га (а.с.12).

З акта звірки і погодження меж земельної ділянки вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/2 частині спадкової земельної ділянки (а.с.13).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З повідомлення в.о. в порядку заміщення державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 05.07.2018 року, №01-09/665, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що у Великобагачанській державній нотаріальній конторі після померлої 24.03.2008 року ОСОБА_3 відкрита спадкова справа за №490/2008. Спадщину після неї за законом прийняли її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, по 1/2 частці кожному. Заяви від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили (а.с.а.с.32-37).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном закріплено у ст.317 ЦК України, а ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України і означає, що право власності є недоторканним і власник може бути позбавлений , або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку встановленим законом. Із правового аналізу зазначених норм чинного законодавства у розрізі ст. 356 ЦК України право спільної часткової власності це право двох або більше осіб , які за своїм розсудом мають право володіти , користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном , яке складає одне ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі , а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо , так і разом із іншими учасниками , які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації.

Згідно із положеннями ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ , право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене їй майно і таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у випадках передбачених ст.ст.86-89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачене угодою між ними, співвласників жилого будинку) за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

Відповідно до змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, з огляду на сукупність досліджених обставин справи та наданих доказів, а також визнання відповідачами заявлених позовних вимог, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16,328,392,1216-1218,1220,1261,1268,1296,1297 ЦК України, ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,197,200,206,247,259,263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Великобагачанської райдержадміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Рокитянська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

В порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,836 га, яка розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Припинити право спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,6700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КН №747321; представник позивача адвокат ОСОБА_5, місце знаходження селище ОСОБА_8, вулиця Каштанова, 20 Полтавської області; відповідач ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; Великобагачанська райдержадміністрація Полтавської області, місце знаходження селище ОСОБА_8, вулиця Шевченка, 73 Полтавської області.

Суддя В.В.Хоролець