РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/1457/18

Провадження № 2/414/385/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні під час спрощеного позовного провадження в залі суду м. Кремінна справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, в якому вказала, що є власником житлового будинку з будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1). Згідно довідки про склад сім'ї від 07.06.2018 року за адресою: пров. Визволителів, буд. 1, м. Кремінна, разом з іншими також зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. На даний час згідно Довідки депутата Кремінської міської ради від 06.06.2018 року зазначені особи не проживають з 2013 року, тобто більше 5 років. Відповідачі виїхали у невідомому напрямку та не проживають за зазначеною адресою, добровільно не знялися з реєстрації. Дані дії перешкоджають позивачу у здійсненні права власності, а тому вона просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення. 01 жовтня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не мешкають у вказаному будинку приблизно з 2013 року, їх теперішнє місцезнаходження йому не відоме.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1) на підставі Договору від 17 листопада 1980 року (а.с. 7-8, 10-15).

На даний час у вказаному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які не мешкають у ньому з 2013 року, про що свідчать Довідки від 06 та 07 червня 2018 року (а.с. 10,11).

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положення ст. 405 ЦК України мають посилання на те, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, вказаними нормами, а саме частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

При цьому частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є членами сім'ї ОСОБА_1, зареєстровані за зазначеною вище адресою та за місцем реєстрації не мешкають з 2013 року, платежів не сплачують, а тому є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житлом за адресою АДРЕСА_1), як таких, що не мешкають за місцем реєстрації більше року.

Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 150,156 ЖК УРСР та керуючись 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов