Справа № 449/724/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді: Борняк Р.О.,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, треті особи: Перемишлянська районна державна адміністрація та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування, а саме: ? житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями по вул. Шевченка, 41 (43) в с. Іванівка Перемишлянського району Львівської області та земельну ділянку площею 1,8258 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії 111-ЛВ №069355 від 04.07.2000 р.).

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 15.03.1996 року, помер його батько ОСОБА_5, який постійно проживав в житловому будинку з відповідними господарськими будівлями по вул. Шевченка, 41 943) в с. Іванівка Перемишлянського району Львівської області, ? якого належала йому на праві особистої власнсоті, а друга половина згаданого будинку була подарована йому батьком відповідно до договору дарування від 28.04.1995 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ЛВ №069355 від 04.07.2000 р., його батько являвся власником земельної ділянки площею 1,8258 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка розташована на території Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області.

Зазначає, що після смерті батька, відкрилась спадщина на його майно за законом, в тому числі на ? житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та земельну ділянку. На даний час він являється єдиним спадкоємцем на майно батька, оскільки дружина його батька ОСОБА_6 в 2001 році зверталась з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, а на його батька, заведено спадкову справу, але не отримано свідоцтво про право на спадщину за законом? а 12.02.2002 р., ОСОБА_7-П.О., померла, не залишивши після своє смерті спадкоємців.

Проте в нотаріальному порядку він не зміг оформити прийняття спадщини, а саме ? житлового будинку та земельної ділянки, хоча фактично вступив у володіння спадковим майном батька, проживає та зареєстрований в будинку по вул. Шевченка, 41 (43) в с.Іванівка Перемишлянського району Львівської області, доглядає спадкові будівлі, обробляє земельну ділянку та збирає врожай.

Звертає увагу, що він звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про прийняття спадщини йому було відмовлено, оскільки відкрито спадкову справу після смерті його батька ОСОБА_5, за заявою покійної тепер ОСОБА_7, а також втратився Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий на імя батька.

Позивач в судове засідання не з'явився.

Представник позивача - ОСОБА_2, в судове засідання з'явилася, позов підтримала повністю та просила його задоволити з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача - Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про розгляд даної цивільної справи без їхньої участі.

Представник третьої особи Перемишлянської районної державної адміністраціїв судове засідання також не зявився, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, однак подали заяву про розгляд даної цивільної справи без їхньої участі, проти позовних вимог позивача не заперечують.

Третя особа - ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно договору дарування від 28.04.1995 р., ОСОБА_5, подарував ОСОБА_3, ? ідеальну частку житлового будинку з відповідною частиною господарських прибудов, що знаходиться по вул. Шевченка, 41 в с.Іванівка Перемишлянського району Львівської області.

Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №42906470 від 10.02.2016 року, після смерті ОСОБА_5, Перемишлянською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа.

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ЛВ №069355 від 04.07.2000 р., ОСОБА_5, належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,8258 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-Сг №304196 від 23.11.2012 року, ОСОБА_5, помер 15.03.1996 р., про що зроблено відповідний актовий запис за №4.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії Яж №424388 від 05.03.1955 р., батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок №122 від 1988 р., будинок що знаходиться за адресою вул. Шевченка, 41 с. Іванівка Перемишлянського району Львівської області належить ОСОБА_5 на праві особистої власності.

Згідно Заповіту посвідченого секретарем Іванівської сільської ради, зареєстрованого за №13 від 03.05.1995 р., ОСОБА_5, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно з яким, все своє майно заповів своїй дружині

Згідно запису акта про смерть №1067 від 14.02.2001 р., ОСОБА_6 померла 12.02.2001 р. ОСОБА_7.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦКУкраїни встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

З наведеного вище вбачається, що житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями по вул. Шевченка, 41 в с. Іванівка Перемишлянського району Львівської області та земельна ділянка площею 1,8258 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії 111-ЛВ №069355 від 04.07.2000 р.), належали померлому ОСОБА_5, на праві приватної власності.

Враховуючи вищенаведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3та визнання за останнім права власності в порядку спадкування на ? житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями по вул. Шевченка, 41 (43) в с. Іванівка Перемишлянського району Львівської області та земельну ділянку площею 1,8258 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії 111-ЛВ №069355 від 04.07.2000 р.), після смерті батька - ОСОБА_5, який помер - 15.03.1996 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, право власності в порядку спадкування, на ? житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями по вул. Шевченка, 41 (43) в с. Іванівка Перемишлянського району Львівської області, після смерті батька - ОСОБА_5, який помер - 15.03.1996 року.

Визнати за ОСОБА_3, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку площею 1,8258 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії 111-ЛВ №069355 від 04.07.2000 р.), після смерті батька - ОСОБА_5, який помер - 15.03.1996 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Борняк Р.О.