Справа № 473/1627/18
РІШЕННЯ

іменем України

"07" серпня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 27 лютого 1997 року у виконкомі Тімірязівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №2.

Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку Лілію, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини не склалися та з грудня 2017 року припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. Спір про місце проживання дитини та про поділ спільного майна подружжя відсутній. В звязку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві додатково пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна. Спір про місце мешкання дитини та поділ спільного майна подружжя відсутній. Після розірвання шлюбу просила надати їй дошлюбне прізвище «Мортко».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не погоджується, вказав, що спори про місце мешкання дитини та поділ спільного майна відсутні.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що 27 лютого 1997 року у виконкомі Тімірязівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №2.

Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку Лілію, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені.

Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю та наполягали на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 27 лютого 1997 року у виконкомі Тімірязівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці присвоїти дошлюбне прізвище «Мортко».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв