Ухвала

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа №211/543/14-ц

провадження № 61-16151ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2006 року, що виникла станом на 31 грудня 2013 року в сумі 30 030,27 грн, та витрати у справі - судовий збір в розмірі 300,30 грн.

У 2016 році ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на вказані рішення.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року було повернуто скаржнику у зв'язку з неусуненням недоліків.

17 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав повторно касаційну скаргу на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року з пропуском строку на касаційне оскарження та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 14 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 посилався на те, що не був залучений до розгляду справи, про існування справи дізнався лише у липні 2015 року від державного виконавця, а копію судового рішення отримав у архіві Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу 06 липня 2015 року.

Крім того, вказував, що є особою похилого віку, тяжко пережив смерть дружини, матері, внаслідок душевних страждань виникли проблеми з пам'яттю, та переживає за сина, який із сім'єю виїхав до Донецької області, на підтвердження надав копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області НОМЕР_1 від 22 березня 2011 року, та свідоцтва про укладення шлюбу від 16 червня 1976 року НОМЕР_2.

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 600, 60 грн, зазначити в касаційній скарзі реєстраційний номер облікової карти платника податків особи, яка подає касаційну скаргу, за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, вірно вказати найменування суду, до якого подається скарга та навести інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію вказаної ухвали отримано відповідачем 29 травня 2018 року.

11 червня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 13 квітня 2018 року ОСОБА_1 направив клопотання про подовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у зв'язку з неможливістю у встановлений судом строк усунути вказані недоліки.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків на касаційне оскарження задоволено та продовжено строк для усунення недоліків поданої касаційної скарги до 27 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

30 червня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 13 квітня 2018 року направив до суду платіжне доручення від 20 червня 2018 року про сплату судового збору у розмірі 600,60 грн.

Разом з цим інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду ОСОБА_1 не навів, та вірне найменування суду, до якого подається касаційна скарга, не зазначив.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строків на касаційне оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту четвертого частини другої статті 394 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту четвертого частини другої статті 394 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 05 червня 2015 року була подана саме ОСОБА_1, тобто він був обізнаний про розгляд справи апеляційним судом. Відповідно до змісту ухвали апеляційного суду від 16 грудня 2015 року ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 не зазначив, чи мало місце порушення судом норм процесуального права щодо порядку виготовлення та вручення судового рішення, передбачених статтею 222 ЦПК України 2004 року, після проголошення судового рішення апеляційного суду від 16 грудня 2015 року.

Посилання ОСОБА_1 на душевні страждання, які він пережив внаслідок смерті його дружини, ОСОБА_2, як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла 22 березня 2011 року.

Таким чином, ОСОБА_1 не навів підстав, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав касаційну скаргу у строк, передбачений для оскарження ухвали апеляційного суду від 16 грудня 2015 року, та які виправдали б пропуск строку понад 2,5 роки з дня її постановлення, тому у відкритті касаційного провадження на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько