Номер провадження: 22-ц/785/1615/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Малиновської районної державної адміністрації м.Одеси про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОМР, Малиновської районної державної адміністрації м.Одеси про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що з 1970 року проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначала, що спірне майно вона придбала за «домашньою угодою» без відповідного оформлення у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 В подальшому спірне майно було реконструйовано нею, однак право власності у встановленому законом порядку не зареєстровано. Посилаючись на дані обставини, позивач просила застосувати до виниклих правовідносин ст.344 ЦК України, визнавши за нею право власності на спірне майно за набувальною давністю.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що за інвентарною справою (а.с.59) за адресою м.Одеса, вул. Стовпова, 20 квартал 628 з 50-х років знаходиться декілька самовільно побудованих споруд, які використовуються громадянами для проживання.

Рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся від 01.10.1974 року №913 затверджений перерахунок часток домоволодіння за спірною адресою, за яким 3/50 його частини збережено без оформлення правовстановлюючих документів за ОСОБА_5, чоловіком позивача.

За даними ОМБТІ (а.с.111) за життя чоловіка позивача у фактичному користуванні сімї знаходився житловий будинок, який складався з наступного житлова кімната літ. «Д» 9-1 площею 10,01 кв.м., кухня 9-2 площею 9,77 кв.м., тамбур літ. «Д1», сарай літ «З», уборна №14.

Позивач проживає у спірному приміщенні з 1973 року, що підтверджується випискою з будинкової книги про склад сімї та пропискою №582, довідкою органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Сахарний» в м.Одесі від 23.11.2016 року, показаннями допитаних в суді свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

В процесі експлуатації спірного майна позивачем самовільно була здійснена його перебудова.

Вказані обставини визнані ОСОБА_2 в процесі розгляду справи, підтверджуються показаннями допитаних в процесі розгляду справи вищезазначених свідків, перевірені МРА ОМР.

29.07.2010 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» виготовлений технічний паспорт на житловий будинок №20 по вул. Стовповій у м.Одесі, позивачем отриманий звіт ОФ Державного науково-дослідного інституту «НІІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» №347 щодо технічного огляду на відповідність спірного майна державним стандартам, будівельним нормам та правилам.

За вказаним висновком в фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться частина

житлового будинку літ. «д»: житлова кімната площею 10,01 кв.м., кухня площею 9,3 кв.м., коридор площею 4,3 кв.м.;

житлового будинку літ. «з»: житлова кімната площею 11,5 кв.м., коридор площею 4,2 кв.м., кухня площею 3,5 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м.

- житловий будинок літ. «З», який реконструйований в 1996 року з надвірної споруди (сараю).

Досліджувальна частина домоволодіння відповідає нормам ДАБК, може бути введена в експлуатацію.

Так, 15.06.2011 року МРА ОМР просила Інспекцію архітектурно-будівельного контролю в Одеській області посприяти позивачу у введені спірного приміщення у експлуатацію (лист П92).

В подальшому питання введення спірного приміщення у експлуатацію позивачем не порушувалось.

Відомості про визначення спірного домоволодіння як приміщення «квартири номер 4» були дописані у технічний паспорт позивачем власноруч, що визнано нею в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Окрім правил добросовісності, відкритості, безперервності, сингулярності та універсальності правонаступництва по правовідносинах набувальної давності обовязковими для суду є вимоги статей 335, 344 ЦК України, за якими право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

З огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Вказані вимоги закону узгоджуються із Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5.

Так, в процесі розгляду справи судом не встановлено, що спірне майно має власника.

Доказів, що спірне майно було правомірно, однак без оформлення передано від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачу, ОСОБА_2 в процесі розгляду справи не надано.

Вирішуючи спір, суд погоджувався із доводами відповідачів про неналежність та недопустимість такого доказу як розписка (а.с.15) на підтвердження правомірності переходу права на спірне майно за «домашньою угодою» без відповідного оформлення від ОСОБА_4 до позивача, оскільки остання не містить дати, підписів осіб, які її складали, відомостей про конкретний обєкт, його місцезнаходження, ідентифікуючі характеристики, належність продавцю.

Так само спірне майно не може вважатися безхазяйною річчю, оскільки відповідне рішення органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені, не приймалось.

Більш того, спірне майно має ознаки самовільного будівництва.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Загальні засади отримання права на виконання будівельних робіт визначені статтями 34 та 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Процедура подання декларації про готовність обєкта до експлуатації та її форма визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів (далі Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461.

Прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею до 300 кв. метрів, господарських будівель і споруд, зокрема гаражів, які розташовані на присадибних, дачних і садових земельних ділянках та споруджувались на підставі будівельного паспорта здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Зазначені дії не були вчинені ОСОБА_2 відносно перебудованого спірного домоволодіння з метою оформлення на нього права власності у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що позивачем не доведений статус спірного майна, як такого, що належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння) чи є безхазяйною річчю, спірний обєкт має ознаки самовільного будівництва. ОСОБА_2 неправомірно обраний спосіб судового захисту як визнання права власності в порядку ст.344 ЦК України за набувальної давністю.

Вищевказані обставини виключають задоволення позову як такого, що суперечить вимогам закону.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що районним судом повно і всебічно досліджені обставини у справі, надані докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, невизнання судом наданих доказів підтвердження заявлених вимог щодо правового статусу спірного майна, неврахування судом правомірного, добросовісного заволодіння спірним майном та безперервного володіння ним протягом десяти років як підстави для набуття права власності на спірне майно є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2018 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

ОСОБА_9