Справа № 504/1846/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря Сокурцової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.02.2005 року помер ОСОБА_3. Після його смерті залишилася спадщина: земельна частка (пай) площею 3, 93 га умовних кадастрових для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Комінтернівське», що належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0567972, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9293 від 17.07.1998 року, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації від 10.06.1998 р. № 514. Оригінал сертифікату загублений, знайти його не вдалося. Мати позивача - ОСОБА_4, яка померла 19 червня 2004 року, приходилася рідною сестрою покійного ОСОБА_3. З питання оформлення спадщини у встановленому законом порядку він звернувся до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області, але свідоцтво про право на спадщину за законом до майна його рідного дядька ОСОБА_3, померлого 06.02.2005 року, не отримав через неможливість надати до нотаріальної контори вищевказаний сертифікат та у зв'язку з тим, що його мати (рідна сестра ОСОБА_3І.) ОСОБА_4, померла 19 червня 2004 року. З вище зазначених причин позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай) і за захистом своїх порушених прав вимушений звернутися до суду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 не зявилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.55).

В судове засідання, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Лиманського району Одеської області не зявився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від в.о. сільського голови ОСОБА_6 надійшла заява, згідно якої сільська рада не заперечує проти задоволення вимог заяви і просить розглянути справу за її відсутності (а.с.49).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЖД №402653 ОСОБА_3 помер 06.02.2005р., про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №2 (а.с.7).

Рідною сестрою померлого ОСОБА_3 була ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 19.10.2016р, згідно якого ОСОБА_7 змінила прізвище на «Лапко», копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 та витягом з актового запису про народження ОСОБА_3., згідно яких матірю та батьком останніх записані одні і ті самі громадяни - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.15, 33 зворот, 40).

ОСОБА_4 померла 19.06.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-ЖД №381089 (а.с.8).

При цьому, померла ОСОБА_4 приходилася матірю позивачу ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього ІV-ЖД №311360 (а.с.13).

Згідно відповіді відділу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у Лиманському районі №Л-82/0-0.220-125/140-17 від 13.06.2017р., ОСОБА_3 був включений до списку членів КСП «Комінтернівське». Відповідно до запису в Книзі реєстрації сертифікатів за ОСОБА_3 значиться запис щодо отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 3,93 га умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Комінтернівське», серії ОД №0567972, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну .частку (пай) за №9293 від 17.07.1998р., виданий на підставі розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації від 10.06.1998р. №514 (а.с.12).

З питання оформлення спадщини у встановленому законом порядку позивач звертався до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області, але свідоцтво про право на спадщину за законом до майна ОСОБА_3, померлого 06.02.2005 року, не отримав через неможливість надати до нотаріальної контори вищевказаний сертифікат та у зв'язку з тим, що його мати (рідна сестра ОСОБА_3І.) ОСОБА_4, померла 19 червня 2004 року, про що свідчить відповідь №877/02-14 від 18.04.2018р. (а.с.6)

У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тому у даному випадку, враховуючи матеріали наданої спадкової справи (а.с.22-43) має відбутись перехід права на земельну частку (пай) від спадкодавця до позивача.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 1225 ЦК України визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.3 ЦК України, у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Статтею 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай), але, суд може, на підставі ст. 16 ЦК України, захистити цивільне право особи шляхом винесення рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай), тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст.3, 321, 386, 1216, 1218, 1225 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Комінтернівське», площею 3,93 га умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0567972, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9293 від 17 липня 1998 року, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 10 червня 1998 року, після смерті рідного дядька ОСОБА_3, померлого 06 лютого 2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2018 року.

Суддя: П.В. Жовтан