Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 607/14115/17

провадження № 61-685св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року у складі судді Братасюка В. М. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 листопада 2017 року у складі суддів: Бершадської Г. В., Гірський Б. О., Ткач О. І.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що 04 березня 2016 року між ним та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір про надання консультаційних послуг, за умовами якого він зобов'язався за винагороду надати відповідачам консультаційні послуги щодо оформлення документів, необхідних для одержання еміграційної візи до США. Вартість відповідних послуг обумовлена сторонами в сумі 12 тис. доларів США, з яких 200 доларів США відповідачі сплатили йому у день підписання договору, решту зобов'язалися сплатити частинами: 1 800 доларів США не пізніше двох тижнів після проведеної співбесіди в посольстві та підписання акта виконаних робіт, 5 тис. доларів США не пізніше шести місяців після проведеної співбесіди в посольстві та підписання акта виконаних робіт, і 5 тис. доларів США не пізніше одного року після проведеної співбесіди в посольстві та підписання акта виконаних робіт. Також між ним та ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладено договір поруки, за умовами якого останні поручилися перед ним за виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобов'язань за договором про надання консультаційних послуг. Вказував, що свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 14 червня 2016 року, проте відповідачі у свою чергу свої зобов'язання не виконали.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив суд стягнути солідарно з відповідачів 3 456 доларів США, з яких: 1 800 доларів США - основна сума боргу, 1 656 доларів США - розмір неустойки.

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним правочину, у якому з урахуванням уточнень просив визнати частково недійсним пункт 6.2 договору про надання консультаційних послуг, укладеного 04 березня 2017 року.

Зустрічний позов мотивований тим, що пункт 6.2 договору про надання консультаційних послуг, укладений 04 березня 2016 року з ОСОБА_4, який передбачає обов'язок споживача сплатити вартість договору в сумі 12 тис. доларів США, не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливим щодо споживача.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем за первісним позовом не доведено факту виконання ним взятих на себе зобов'язань за договором про надання консультаційних послуг від 04 березня 2016 року, а тому він не набув права вимоги щодо оплати послуг, виконання яких не підтверджено. ОСОБА_4 не надано суду доказів, що відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримано імміграційну візу до США саме завдяки наданим консультаційним послугам ОСОБА_4, що є підставою провести оплату останньому у відповідності до умов договору. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що умови договору щодо оплати (пункт 6.2 договору) містять в собі зміст виключно домовленості сторін договору щодо вартості наданих послуг, зміст пункту 6.2 не містить істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, що в свою чергу не може вказувати на недійсність угоди на підставі статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови оспорюваного пункту угоди не суперечать актам цивільного законодавства, зважаючи напринцип свободи договору.

Ухвалою апеляційного суду Тернопілсьької області від 28 листопада 2017 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що, враховуючи перелік консультацій-послуг, які надавались позивачем згідно акта виконаних робіт, та його обов'язки за договором, а саме: надання інформації про чинні закони щодо імміграції та вимоги щодо документів, необхідних для формування імміграційної справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказаний акт про виконання робіт не підтверджує факту виконання умов договору і не дає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення коштів за укладеним договором, оскільки зміст договору є загальним, у ньому не зазначено, які конкретно послуги повинні бути надані. Крім того, позивачем за первісним позовом не доведено, що внаслідок його консультацій відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали візу.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову апеляційним судом не переглядалося.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду в частині вирішення первісного позову та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В частині вирішення зустрічного позову судові рішення не оскаржуються і не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач правомірно на підставі чинного законодавства України надав послуги, пов'язані із консультуванням з питань виїзду за межі України; враховуючи те, що між сторонами підписано акти про виконання робіт, позивачем надано, а відповідачами отримано послуги, залучено поручителів, частково внесено оплату, ознаки фіктивного правочину відсутні; аналіз умов спірного договору вказує, що консультант за договором лише надає консультації про вимоги для отримання візи, за що отримує грошові кошти, проте, чи призведуть послуги до бажаного результату консультант не знає та не може знати, таким чином суди першої та апеляційної інстанції допустили неправильне застосування статтей 526, 901, 903 ЦК України в частині тлумачення дій сторін та доказів у справі, як таких, що не підтверджують виконання договору; суди не застосували до спірних правовідносин норми частини другої статті 212 ЦК України, неправомірно пославшись на невідповідність положень договору між сторонами вимогам цивільного законодавства; пояснення позивача, які отримані не за процедурою допиту свідків, не можуть використовуватися як засіб доказування; посилання суду першої інстанції на визнання позивачем факту ненадання окремих послуг за договором не ґрунтується на матеріалах справи та нормах процесуального законодавства; суди не дослідили зібрані у справі докази; встановили обставини, які мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів; жодних положень про те, що клієнт за допомогою послуг консультанта гарантовано отримає іміграційну візу, умови договору не містять, вирішення питання про видачу чи відмову у видачі візи консультант не приймає; оплата за договором передбачена за консультації, а не за саму візу, тому якщо клієнт не отримує візу то згідно пункту 6.2.5 договору має право не оплачувати послуги; відповідачами не надано жодного доказу, що вони не отримували послуг від позивача протягом 2014 - 2016 років; оскільки дата укладення договору не є істотною умовою правочину, не є обов'язковим реквізитом акта про виконання робіт, посилання на розбіжності в датах укладення договору поруки та основного договору, як на підставу відмови в позові, є необґрунтованими.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди встановили, що 04 березня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 як консультантом та ОСОБА_5, ОСОБА_6 як клієнтами, укладено договір про надання консультаційних послуг, за умовами якого консультант зобов'язався за винагороду надати клієнту послуги із сприяння отримання клієнтом імміграційної візи від посольства США шляхом здійснення консультування, визначеного договором. Консультант зобов'язався повідомляти інформацію про чинні закони щодо імміграції і імміграційні вимоги щодо виїзду за кордон та про вимоги посольства щодо документів, необхідних для формування імміграційної справи в посольстві США. Початком надання консультацій визначено 20 вересня 2014 року.

За умовами договору клієнт зобов'язався оплатити консультанту вартість його послуг у порядку та у терміни, встановлені у розділі «Порядок і терміни проведення розрахунків» а саме: вартість відповідних послуг обумовлена сторонами в сумі 12 тис. доларів США, з яких: 200 доларів США відповідачі сплатили позивачу у день підписання договору, решту частинами - 1 800 доларів США мали сплатити не пізніше двох тижнів після проведеної співбесіди в посольстві та підписання акта виконаних робіт, 5 тис. доларів США мали сплатити не пізніше шести місяців після проведеної співбесіди в посольстві та підписання акта виконаних робіт, і 5 тис. доларів США - не пізніше одного року після проведеної співбесіди в посольстві та підписання акта виконаних робіт. При цьому, у випадку відмови в наданні імміграційної візи відповідачі звільняються від обов'язку сплати коштів за винятком сплачених ними в момент підписання договору позивачу суми коштів в розмірі 200 доларів США. За несвоєчасну оплату за надані консультаційні послуги згідно з договором клієнт сплачує консультанту штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 1 % від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

У забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання консультаційних послуг 17 лютого 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 укладено договір поруки, за умовами якого останні зобов'язалися відповідати перед ОСОБА_4 за виконання відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобов'язань, що випливають з умов договору про надання консультаційних послуг від 04 березня 2016 року.

Встановлено, що згідно актів про виконання робіт від 04 березня 2016 року та 14 червня 2016 року, які є ідентичними за змістом, ОСОБА_4 надав консультаційні послуги ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які отримали такі послуги в повному обсязі: консультації, пов'язані з поясненням легальної еміграції у США, а саме: вимоги до претендентів: а) перелік країн, допущених до участі у програмі; б) освіта або професійна підготовка, яка необхідна для учасників програми. Процедура подання заявки на участь у програмі: а) які заявки розглядаються б) заявки, які будуть дискваліфіковані в) пояснення щодо правильної та успішної реєстрації заявки г) у якому вигляді приймаються заявки. Інструкції для подачі фотокарток: 1. композиційні особливості 2. технічні специфікації (цифровий знімок) 3. цифровий формат (скановані фото) 4. необхідні фото для членів сім'ї (чоловік/дружина, діти до 21 року). Необхідна інформація для реєстраційної форми: дата народження, стать, місто/село, країна народження, країна походження, фотокартка, поштова адреса, номер телефону, рівень освіти, сімейний стан, відомості про дітей - обов'язково, інформація про чоловіка/дружину, інформація, про дітей. Додаткові консультації - пояснення щодо програми - країни, котрі не можуть браги участі у програмі, кількісні обмеження, регіональні обмеження, терміни подачі заявок, інформація про відбір претендентів, інформація щодо членів сім'ї при реєстрації, інформація про оплату участі у програмі, аналіз можливостей претендента отримати імміграційну візу, надання інформації про перспективи клієнта після отримання імміграційної візи, пояснення переваг імміграційної програми в порівнянні з іншими програмами, отримання згоди клієнта на ведення імміграційної справи, консультації щодо вимог до закордонних паспортів для успішної імміграції, роз'яснення етапів імміграційної програми, перевірка документів, наданих претендентом для ведення імміграційної справи, психологічна підготовка клієнта до імміграції, повідомлення клієнта про призначення інтерв'ю для його особи, інформування клієнта про перелік необхідних документів для співбесіди в посольстві США, яка відбудеться 16 червня 2016 року, виготовлення копій документів для медкомісії у м. Києві, виготовлення копій документів для посольства США у м. Києві, консультації пов'язані з отриманням клієнтом точної дали інтерв'ю у посольстві США, консультації пов'язані з підготовкою до проходження медичного огляду у медичній установі м. Києва, запис клієнта на медкомісію у м. Києві, формування пакету документів для проходження медкомісії у м. Києві, бронювання апартаментів у м. Києві бронювання перевізника для переїзду клієнта до м. Києва, консультації пов'язані з підготовкою пакету документів, які потрібно надати під час проходження інтерв'ю у посольстві США, консультування щодо перекладів необхідних документів на англійську мову, формування пакету документів з якими клієнт відправляється на інтерв'ю, морально-психологічна підготовка до зустрічі з консулом, консультації пов'язані з процедурою проходження інтерв'ю. Підписавши вказаний акт клієнт засвідчує, що жодних претензій до консультанта за договором він не має і не буде мати в майбутньому, а також дає згоду на обробку його особистих даних та їх використання у процесі отримання імміграційної візи.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК Українивизначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи перелік консультацій-послуг, які надавались ОСОБА_4 згідно акта виконаних робіт та обов'язки ОСОБА_4 за договором, а саме: надання інформації про чинні закони щодо імміграції та вимоги щодо документів, необхідних для формування імміграційної справи, суди вірно виходили із того, що вказаний акт про виконання робіт не підтверджує факту виконання умов договору і не дає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення коштів за укладеним договором, оскільки зміст договору є загальним та в ньому відсутня конкретизація послуг, які повинні бути надані.

Та обставина, що позивач заповнював анкету, перевіряв на сайті результати розіграшу, інформував про дату співбесіди та перелік питань, які зазвичай ставлять, відповіді на них, а також здійснював запис для проходження медкомісії, не свідчать про виконання умов договору, оскільки не входять у перелік консультацій, які передбачені договором.

Також судами встановлено, що позивачем не надано суду доказів про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали візи до США саме внаслідок консультацій ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині вирішення первісного позову - без змін.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року у частині вирішення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення коштів та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С.Ю.Мартєв