Справа № 161/5037/18
Провадження № 2/161/2005/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей.

Свій позов мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 вересня 2009 року. На даний час шлюб розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча має регулярний дохід (офіційний та неофіційний), має можливість та зобовязаний сплачувати на утримання дітей аліменти, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Крім того, зазначає, що несе додаткові витрати на дочку, повязані з розвитком її здібностей заняття в гуртку сучасного танцю (підготовча група Народного художнього колективу «Ансамблю сучасного танцю «Фаворит», який працює на базі освітнього закладу Луцької гімназії № 21 імені ОСОБА_5). Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ними повноліття; 500 грн. щомісячно додаткових витрат на неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з розвитком здібностей дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до виповнення нею повноліття; стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за минулий період з 01.09.2017 року по 02.04.2018 року, з розрахунку 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму в залежності від віку дитини у порядку ч.2 ст.191 СК України.

Позивач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції.

Відповідач в письмовому відзиві позов визнає частково, в розмірі стягнення аліментів по 1 000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на фінансову неспроможність сплачувати заявлені позивачкою суми. Вказує, що має постійне місце роботи, де отримує заробітну плату в розмірі 4 302, 40 грн., що підтверджує довідкою, виданою за місцем роботи, фізичної можливості отримувати інші доходи не має. Крім того, змушений допомагати непрацездатним батькам, які хворіють; несе витрати, повязані з вагітністю дружини, з якою перебуває на даний час у зареєстрованому шлюбі. В решті позовних вимог просить відмовити у звязку з їх безпідставність та недоведеністю. У клопотанні просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року. На даний час шлюб розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року (а.с. 7).

Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, отже, він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми.

Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд їх задовольняє.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що батько дитини є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було.

В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує те, що він офіційно працевлаштований, має на утриманні непрацездатних батьків, матеріальне становище матері дітей, а також ту обставину, що діти проживають з матірю, яка здійснює їх виховання та догляд.

При цьому, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

За таких обставин, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 грн. щомісячно на кожну дитину на підставі статті 184 Сімейного кодексу України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Водночас, позивач просить стягувати з відповідача в її користь 500 грн. щомісячно додаткових витрат на неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з розвитком здібностей дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до виповнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до частина 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що на розвиток здібностей дитини вона понесла або передбачає понести 500 гривень. Надані позивачем копії заяв-повідомлень вчителів про проведення занять та їх вартість, не є належними та допустимими доказами в силу вимог ст.ст.77,78 ЦПК України. Крім того, згідно довідки, наданої освітнім закладом Луцькою гімназією № 21 імені ОСОБА_5, заняття в гуртку сучасного танцю проводиться на базі освітнього закладу на безоплатній основі.

Зважаючи на вищевикладене, позивач не довела суду, що вона понесла додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3, пов'язані з розвитком її здібностей, а тому суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Крім того, позивач просить на підставі ч.2 ст.191 СК України стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за минулий період з 01.09.2017 року по 02.04.2018 року, з розрахунку 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму в залежності від віку дитини.

Згідно із частиною другою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Позивачем в обґрунтування своїх доводів не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що нею раніше вживались заходи для одержання аліментів з відповідача, однак такі заходи не мали позитивного результату, у звязку з ухиленням відповідача від їх сплати, тому в цій частині позовних вимог також слід відмовити.

Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 141, 241 246, 255, 295, 430 ЦПК України, статтями 180, 181 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову 03.04.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.07.2018 року

Суддя Черняк В.В.