_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-зз/520/104/18
УХВАЛА

22.08.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Київського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовною заявою Кредитної спілки «Козацька», ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2013 року по справі за позовною заявою Кредитної спілки «Козацька», ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2013 року було накладено арешт на майно ОСОБА_1, а саме на домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Прорізна, буд. 7.

Заявниця зазначила, що ухвала суду щодо забезпечення позову була постановлена за її відсутності, про її наявність стало відомо 16.07.2018 року від ОСОБА_4, який є теперішнім іпотекодержателем за договором іпотеки, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, 18.05.2007 року за реєстром № 1815 між ВАТ «ОСОБА_6 АВАЛЬ», , та ОСОБА_1, предметом якого є домоволодіння, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Прорізна, будинок 7 (сім), та складається з одного жилого будинку, позначеного на плані літ.«А», житловою площею 96,4 кв.м, в тому числі загальною площею 143,6 кв.м, № 1-3 - огородження, розташованого на земельній ділянці площею 327 кв.м.

Просила провести судове засідання за її відсутності.

Згідно з даними повідомлень, ОСОБА_7 правонаступник ОСОБА_3, та ОСОБА_2 були повідомлені про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилися.

Іпотекодержатель ОСОБА_4 подав до суду заяву щодо підтримання заяви ОСОБА_1, оскільки між ними досягнуто згоди щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок добровільності продажу домоволодіння за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Прорізна, будинок 7, яке є обєктом іпотеки. Наявність арешту, накладеного ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.02. 2013 року, перешкоджає укласти договір задоволення вимоги іпотекодержателя та звернути стягнення на обєкт іпотеки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року було задоволено позовні вимоги Кредитної спілки «Козацька», ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2013 року було накладено арешт на майно ОСОБА_1.

В матеріалах справи не містяться підтвердження того, що ОСОБА_1 була особисто повідомлена про постановлення даної ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали Київським районним судом м. Одеси), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали Київським районним судом м. Одеси), позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього та в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 3 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Верховний Суд України в листі від 01.02.2015 року «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» надав такі роз'яснення «Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

На час постановлення ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2013 року, якою було накладено арешт на майно ОСОБА_1, а саме на домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Прорізна, буд. 7, суду не було відомо про наявність обтяження за договором іпотеки.

Обтяження за договором іпотеки від 18.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №1815 від 18.05.2007 року, а обтяження за ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.02.2013р було зареєстровано у Державному реєстрі 27.08.2013 року та підлягає скасуванню, так як обтяження за договором іпотеки має пріоритет по відношенню до вимог інших кредиторів.

Відповідно до ст. 158 ч. 1 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2013 року про накладення арешту у справі за позовом Кредитної спілки «Козацька», ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасувати у частині, а саме зняти арешт з домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Прорізна, буд. 7.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Коваленко О. Б.