Справа № 742/3970/17 Провадження № 22-ц/795/992/2018 Головуючий у I інстанції - Циганко М. О. Доповідач - Боброва І. О.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді Бобрової І.О.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_3

відповідач -ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зобов'язання демонтувати самовільно збудовану вигрібну яму,

місце ухвалення рішення судом першої інстанції - місто Прилуки Чернігівської області,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 15.03.2018,

У С Т А Н О В И В :

13.12.2017 ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_4, в якому просила зобов'язати ОСОБА_4 ліквідувати шляхом засипання вигрібну яму, самовільно збудовану у господарстві за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 1961 року вона проживає разом із своєю сім'єю в житловому будинку АДРЕСА_2. В 1974 році на подвір'ї даного житлового будинку викопали колодязь, яким користуються і на даний час. В травні 2017 року ОСОБА_4, яка проживає в сусідньому будинку за адресою АДРЕСА_1, спорудила на своїй земельній ділянці вигрібну яму з порушенням діючих будівельних і санітарних норм, а саме в безпосередній близькості (на відстані 7 м) від колодязя. Оскільки після спорудження вигрібної ями, вода в колодязі втратила свій смак, з'явився неприємний запах і вона стала непридатною до вживання, позивач змушена була звернутися із відповідною заявою до Прилуцької міської ради, яка за результатами її розгляду, рекомендувала ОСОБА_4 усунути порушення вимог законодавства та перенести фільтруючий колодязь на відстань не менше 20 м від питного колодязя. Проте, відповідач на даний час вказані рекомендації не виконала. Позивач просила захистити її порушені права шляхом зобов'язання відповідача ліквідувати шляхом засипання вигрібну яму.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі. Зобов'язано ОСОБА_4 ліквідувати шляхом засипання вигрібну яму, самовільно збудовану у господарстві за адресою: АДРЕСА_1 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на неврахування судом всіх обставин справи в їх сукупності; невірне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно при прийнятті рішення врахував лист виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 01.08.2017 № 012-10/0-1038 та положення ст.376 ЦК України, оскільки в матеріалах справи міститься документ («Акт окончания строительства и ввода в эксплуатацию индивидуального домовладения по улице Коммунальная № 10» від 16.01.1965) який підтверджує законність будівництва. Відповідно до даного акту, комісією встановлено, що будівництво почато в березні 1962 року та закінчено в січні 1965 року, будинок є відособленим, має (окрім іншого) дерев'яну вбиральню з земляним вигребом. Тому цілком очевидним і природнім є той факт, що вигрібна яма існувала з початку будівництва, а каналізація являла собою санвузол із цегельним вигребом. Цим фактом спростовується те, що вигрібна яма була збудована в 2017 році та підтверджується те, що вигрібна яма існувала задовго до будівлі позивачем колодязя.

Крім того, до спірних правовідносин не можливо застосовувати положення Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом МОЗ України 17.03.2011 № 145, Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», так як ці нормативні документи не регулювали відносини будівництва в 1960-1970 роках, а тому їх застосування неможливе.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що стверджували про те, що вигрібна яма збудована в травні 2017 року; відсутні документи, які б підтверджували взаємозв'язок між якістю води у колодязі позивача та наявністю у сусідньому подвір'ї вигрібної ями, збудованої у 60-х роках; при цьому є результат № 42 санітарно-мікробіологічного дослідження води колодязя по АДРЕСА_3 підтверджує те, що вода відповідає ДСАН ПІН 22.4-171-10.

Також поза увагою суду залишилася й та обставина, що поряд із вулицею функціонували та знаходяться до сих пір очисні споруди за адресою: АДРЕСА_4, через які вся вулиця Білецького-Носенка перебувала в санітарній зоні.

Апелянт просить прийняти й акт від 26.12.1979, відповідно до якого будівництво по вул.Комунальна, 10 було закінчено в 1971 році. Даний акт містить інформацію про наявність санвузла з цегляним вигребом. Даний документ був виявлений у родичів вже після розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що в акті введення в експлуатацію будинковолодіння відповідача 16.01.1965 відсутня вигрібна яма, зазначені лише житлові кімнати та кухня. Надані відповідачем документи можуть підтверджувати лише існування у 70-х роках на подвір'ї туалету, а не вигрібної ями, яка будується при прокладанні водопроводу та будинкової каналізації. Не відповідає дійсності твердження відповідача про те, що вигрібна яма була збудована у 1960 роках чи у 1971 році, оскільки це нічим не підтверджено. Відповідач безпідставно ототожнює вигрібну яму та санвузол.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Таким положенням оскаржуване рішення не відповідає.

Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спорудила на своїй земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 вигрібну яму на відстані орієнтовно 7,0 м від питного колодязя по АДРЕСА_2, що є порушенням вимог Примітки 3 таблиці 3.2а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», та є підставою для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЗК України власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

За приписом ст.104 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», зокрема ст.12, передбачено обов'язки громадян, які пов'язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов'язків є не допущення порушення екологічних прав та законних інтересів інших суб'єктів.

По справі встановлено наступне.

Рішенням «Про виділення під індивідуальне будівництво земельної ділянки» №576 від 13 жовтня 1961 року надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_1 площею 60 кв.м. гр. ОСОБА_5 (а.с.6).

Відповідно до довідки Прилуцького міського відділу земельних ресурсів Чернігівської області від 11 листопада 2005 року, ОСОБА_5 виділено земельну ділянку АДРЕСА_1 (а.с.6).

З схематичного плану домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що окрім будинку та прибудови є дві господарські будівлі - сарай та погреб. Колодязь на схематичному плані відсутній (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_4 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 лютого 2016 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11 грудня 2017 року (а.с.8-9).

Земельні ділянки на яких розташовані домоволодіння сторін є суміжними.

На території земельної ділянки по вул.Білецького-Носенка, 10 в м.Прилуки, що належить відповідачу, знаходиться фільтруючий колодязь, який використовується за призначенням. Його наявність відповідачем не спростовується.

З приводу наявності вигрібної яки на сусідній земельній ділянці позивач зверталася до органів місцевого самоврядування. Листом виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області № 012-10/0-1038 від 01.08.2017 ОСОБА_5 повідомлено, що обстеження місця розташування фільтруючого колодязя по АДРЕСА_1 на предмет дотримання чинних норм та правил проведено з участю спеціалістів управління містобудування та архітектури міської ради, КП «Муніципальна поліція», відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Управління Держпродспоживслужби у м.Прилуки та головного спеціаліста санітарно-екологічного контролю управління з питань надзвичайних ситуацій та оборонної роботи міської ради. Зокрема, при візуальному обстеженні встановлено, що фільтруючий колодязь по АДРЕСА_1, облаштовано на відстані орієнтовно 7,0 м від питного колодязя по АДРЕСА_2, що є порушенням вимог Примітки 3 таблиці 3.2а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Відповідно до зазначених вимог відстань від фільтруючого колодязя до питного колодязя повинна становити не менше 20 м. Враховуючи ситуацію, що склалася, власнику садиби по АДРЕСА_1 письмово рекомендовано усунути виявлені порушення вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в термін до 01 жовтня 2017 року. У разі невиконання пропозиції з боку власника садиби по АДРЕСА_1, рекомендовано звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів (а.с.11).

.

Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1-3 ст.12 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_5 посилалась на те, що з 1961 року вона із сім'єю проживає за адресою АДРЕСА_5, у 1974 році на своєму подвір'ї викопали питний колодязь, а в травні 2017 року відповідач на суміжній земельній ділянці облаштувала вигрібну яму.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження часу побудови позивачем колодязя. За відсутності таких доказів відсутні підстави стверджувати, що вигрібна яма відповідачем була побудована після побудови колодязя.

Відповідно до «Санитарных правил по устройству и содержанию колодцев и каптажей родников, используемых для децентральзованного хозяйственно-питьевого водоснабжения», утвердженных заместителем Главного государственного санитарного врача Союза ССР А. И. Заиченко от 20 февраля 1975 г. N 1226-75 не рідше одного разу на рік повинна проводитися чистка колодязя (каптажу) від замулювання і намивання породи з одночасним поточним ремонтом кріплення та обладнання. Чистка колодязя (каптажу) повинна проводитися також на першу вимогу органів та установ санітарно-епідеміологічної служби.

Аналогічна норма міститься і в п.п.5.1,5.2 «Державних санітарних норм та правил "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною", затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010 №400, відповідно до яких періодичний контроль безпечності та якості питної води здійснюється власниками бюветів, колодязів та каптажів джерел. Повний контроль безпечності та якості питної води здійснюється за показниками один раз на рік у найбільш несприятливий період року, а також за відповідними показниками у разі погіршення епідемічної ситуації.

В справі відсутні дані про те, що позивачем, як власником питного колодязя, за період з моменту його спорудження проводились будь-які дії щодо контролю безпечності якості питної води. Відповідно до листа від 14.03.2018 №01-28-29/1729 Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, обстеження вказаного колодязя фахівцями Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області не проводилося. Санітарний паспорт у позивача на колодязь також відсутній (а.с.83).

В справі також відсутні належні та допустимі докази того, що погіршення якостей питної води в колодязі відбулось саме через вигрібну яму відповідача. Відповідна судова експертиза на підтвердження цього факту не призначалась. Протокол №68 дослідження питної води від 11.04.2018 за адресою м.Прилуки, вул.Білецького-Носенка,12, свідчить лише про невідповідність якості води гігієнічним вимогам, проте ніяким чином не підтверджує, що така якість води виникла саме через розташовану вигрібну яму.

Та обставина, що фільтруючий колодязь по АДРЕСА_1, знаходиться на відстані орієнтовно 7,0 м від питного колодязя по АДРЕСА_2, що є порушенням вимог Примітки 3 таблиці 3.2а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», не свідчить про порушення якості води в колодязі позивача саме через наявний фільтруючий колодязь на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Доводи ОСОБА_5, що через спорудження та експлуатацію вигрібної ями, відповідач створила загрозу санітарному благополуччю родині позивача спростовуються тим, що з матеріалів справи встановлено, що житловий будинок по вул.Білецького-Носенка,12, яким користується позивач, підключений в 2011 році до системи централізованого водопостачання (а.с.100).

Посилання позивача на п.2.22 Державних санітарних нори та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.03.2011 №145 щодо недотримання відповідачем відстані від вигрібу до її колодязю є безґрунтовними, оскільки такі норми застосовуються за умови відсутності центрального водопостачання.

За викладених обставин, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами порушення з боку відповідача її прав та законних інтересів. Судом першої інстанції безпідставно ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст.367, 374, 376 ч.1 п.1, 381-384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зобов'язання демонтувати самовільно збудовану вигрібну яму відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, як касаційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складений 22.08.2018

Головуючий:Судді: