Справа № 419/1305/18
Провадження № 2/419/319/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі Логвиновій О. А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08.09.2017 року помер її чоловік ОСОБА_4, який за життя проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований за вказаною адресою разом зі своєю дружиною ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виконкому ОСОБА_2 сільської ради № 336 від 19.04.2018 року.

Заповіту ОСОБА_4 не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися в порядку спадкування за законом.

Спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є: дружина померлого - ОСОБА_1, його батько - ОСОБА_5, його діти - ОСОБА_6, ОСОБА_7, та відповідач ОСОБА_3.

Спадкова справа ОСОБА_4 заведена приватним нотаріусом Новоайдасрького районного нотаріального округу ОСОБА_8 за № 166/2017. Заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 за законом подали: позивач ОСОБА_1 (заява від 07.11.2017 року, зареєстрована за № 338), та ОСОБА_3 (заява від 07.11.2017 року, зареєстрована за № 340). ОСОБА_5 своєю заявою від 07.11.2017 року відмовився від прийняття спадщини після ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (підпис на заяві посвідчено 21.09.2017 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_9 за реєстром № 2547, заява надійшла до приватного нотаріуса ОСОБА_8 07.11.2017 року, зареєстрована за № 337). ОСОБА_6 спочатку подала заяву про прийняття спадщини (07.11.2017 року), а потім відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 (заява від 05.03.2018 року, зареєстрована за № 72). Таким же чином спочатку прийняла спадщину, а потім відмовилася від її прийняття на користь позивача ОСОБА_7 - заява про прийняття спадщини подана нотаріусу ОСОБА_8 07.11.2017 року за № 339, заява про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 подана нотаріусу 05.03.2018 року за № 71.

Таким чином, спадкоємцями, які прийняли спадщину ОСОБА_4 за законом, є позивач ОСОБА_1 та її дочка відповідач ОСОБА_3

До складу спадщини ОСОБА_4 входять, зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 15, та земельні ділянки площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0923 га - для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,0166 га - для ведення особистого селянського господарства. Всі вищевказані замельні ділянки розташовані за тією ж адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 15. Будинок був придбаний ОСОБА_4 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_1, тому відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, є їх спільною сумісною власністю. Тому ОСОБА_1 має право отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на 1/2 частку будинку, як половину спільного майна подружжя відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат».

Після спливу шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса ОСОБА_8 з метою отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні та свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_4, зокрема, на вищевказаний будинок та земельні ділянки. Розглянувши надані заявником документи, нотаріусом листом від 11.04.2018 року за № 302/01-16 було розяснено, що видати свідоцтва наразі неможливо з наступних причин. По-перше, правовстановлюючим документом на будинок № 15 по вулиці Садова села Смолянинове Новоайдарського району Луганської області є свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане ОСОБА_4 25.07.1988 року Новоайдарським райвиконкомом на підставі рішення виконкому Новоайдарської районної ради народних депутатів від 19.07.1988 року № 174, і тому нотаріус не може встановити за цим документом, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя. По-друге, при виготовленні технічного паспорта цього будинку Новоайдарським РКПТІ виявлені самочинні споруди (прибудова, сараї, гаражі, баня), що також є перешкодою для видачі документів про право власності на це майно. У звязку з вищевикладеним позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права на спадкування та права на частку у спільному майні подружжя.

Позивач вказує на те, що у звязку з тим, що спадкоємці першої черги за законом: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини ОСОБА_4 на її користь, а всього спадкоємців першої черги за законом п'ять, то згідно ч. 2 ст. 1275 ЦК України, її частка у спадщині ОСОБА_4 становить 1/5 + 1/5 + 1/5 +1/5= 4/5, а частка відповідача ОСОБА_3 - 1/5. Таким чином, на думку позивача, частка у вказаному будинку, яка має належати їй, становить: 1/2 як частка у спільному майні подружжя, та 4/5 від 1/2 =4/5*1/2= 4/10 - як частка у спадщині померлого ОСОБА_4, тобто загалом 1/2 + 4/10 = 9/10 часток.

Від відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, в якій ОСОБА_3 вказує на те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, прийняла спадщину у встановлений законом строк, визнає право власності на 9/10 часток у вказаному будинку за ОСОБА_1 та просить визнати за нею право власності на 1/10 у вказаному будинку.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області ОСОБА_10 в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні позовні вимоги визнав в повному обсязі, заперечень щодо задоволення зустрічних позовних вимог не надав.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_11, який діє в інтересах ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності ОСОБА_3, первісні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень частини до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані, не суперечать між собою і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 08.09.2017 року помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №508022 (а.с.4). За життя ОСОБА_4 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований за вказаною адресою разом зі своєю дружиною ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 336, виданою 19.04.2018 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.8).

Заповіту ОСОБА_4 не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися в порядку спадкування за законом.

Спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є: дружина померлого - ОСОБА_1, його батько - ОСОБА_5, його діти - ОСОБА_6, ОСОБА_7, та відповідач ОСОБА_3.

Факт того, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, який помер 08.09.2017 року, перебували в шлюбі та були подружжям з 27.04.1974 року, підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії І-ЕД №221354, виданого повторно 08.07.2016 року Новоайдарським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області (а.с.5).

Спадкова справа ОСОБА_4 заведена приватним нотаріусом Новоайдасрького районного нотаріального округу ОСОБА_8 за № 166/2017 (а.с.9-11). Заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 за законом подали: позивач ОСОБА_1 (заява від 07.11.2017 року, зареєстрована за № 338 (а.с.12)), та ОСОБА_3 (заява від 07.11.2017 року, зареєстрована за № 340 (а.с.13)). ОСОБА_5 своєю заявою від 07.11.2017 року відмовився від прийняття спадщини після ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (підпис на заяві посвідчено 21.09.2017 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_9 за реєстром № 2547, заява надійшла до приватного нотаріуса ОСОБА_8 07.11.2017 року, зареєстрована за № 337 (а.с.14)). ОСОБА_6 07.11.2017 року подала заяву про прийняття спадщини (а.с.17), а потім відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 (заява від 05.03.2018 року, зареєстрована за № 72 (а.с.18)). Таким же чином 07.11.2017 року прийняла спадщину (а.с.15), а потім відмовилася від її прийняття на користь позивача ОСОБА_7 (заява про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 подана нотаріусу 05.03.2018 року за № 71 (а.с.16).

Таким чином, спадкоємцями, які прийняли спадщину ОСОБА_4 за законом, є ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3

До складу спадщини ОСОБА_4 входять, зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 15, та земельні ділянки площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0923 га - для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,0166 га - для ведення особистого селянського господарства. Всі вищевказані замельні ділянки розташовані за тією ж адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 15. Будинок був придбаний ОСОБА_4 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_1, тому відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, є їх спільною сумісною власністю. Тому ОСОБА_1 має право отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на 1/2 частку будинку, як половину спільного майна подружжя відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат».

Після спливу шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса ОСОБА_8 з метою отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні та свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_4, зокрема, на вищевказаний будинок та земельні ділянки. Розглянувши надані заявником документи, нотаріусом листом від 11.04.2018 року за № 302/01-16 (а.с.28) було розяснено, що видати свідоцтва наразі неможливо з наступних причин. По-перше, правовстановлюючим документом на будинок № 15 по вулиці Садова села Смолянинове Новоайдарського району Луганської області є свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане ОСОБА_4 25.07.1988 року Новоайдарським райвиконкомом на підставі рішення виконкому Новоайдарської районної ради народних депутатів від 19.07.1988 року № 174, і тому нотаріус не може встановити за цим документом, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя. По-друге, при виготовленні технічного паспорта цього будинку Новоайдарським РКПТІ виявлені самочинні споруди (прибудова, сараї, гаражі, баня), що також є перешкодою для видачі документів про право власності на це майно. У звязку з вищевикладеним позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права на спадкування та права на частку у спільному майні подружжя.

Факт того, що будинок № 15 по вул. Садова в с. Смолянинове Новоайдарського району Луганської області є спільною власністю позивача та померлого ОСОБА_4 як майно, набуте подружжям під час шлюбу, підтверджується: свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 221354, виданим повторно 08.07.2016 року (а.с.5), згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 27.04.1974 року, та договором купівлі-продажу від 12.04.1975 року, згідно якого ОСОБА_13 продала, а ОСОБА_4 купив житловий будинок, який знаходиться в селі Смолянинове Новоайдарського району Ворошиловградської області за 261 рубль, договір посвідчено виконавчим комітетом ОСОБА_14 депутатів трудящих Новоайдарського району Ворошиловградської області (а.с.29-30).

З пояснень позивача вбачається, що відсутність у договорі купівлі-продажу адреси будинку (назви вулиці, номера будинку), зумовлена тим, що на час його укладення у с. Смолянинове не було проведено інвентаризацію житлових будинків, не було назв вулиць та нумерації будинків. Факт того, що будинок, вказаний у договорі купівлі-продажу, і той, на який в подальшому видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння на імя ОСОБА_4 - один і той самий обєкт, в якому ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та їх діти проживали з 1975 року, підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 08.05.2018 року № 414 з відомостями із погосподарських книг села Смолянинове (а.с.31).

У звязку з тим, що спадкоємці першої черги за законом: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, а всього спадкоємців першої черги за законом п'ять, то згідно ч. 2 ст. 1275 ЦК України, її частка у спадщині ОСОБА_4 становить 1/5 + 1/5 + 1/5 +1/5= 4/5, а частка ОСОБА_3 - 1/5. Таким чином, частка ОСОБА_1 у вищевказаному вказаному будинку становить: 1/2 як частка у спільному майні подружжя, та 4/5 від 1/2 =4/5*1/2= 4/10 - як частка у спадщині померлого ОСОБА_4, тобто загалом 1/2 + 4/10 = 9/10 часток, при цьому частка ОСОБА_3 становить 1/10 вищевказаного будинку.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені ОСОБА_1 в позовній заяві та ОСОБА_3 в зустрічній позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради проти задоволення первісних та зустрічних позовних вимог не заперечував, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 328, 368 370, 376, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1274, 1275, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідн. № НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування за законом на майно, яке належало ОСОБА_4, який помер 08.09.2017 року, а саме на 4/10 частки житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 15, у складі якого: житловий будинок А1жаа1 (загальною площею 101,90 кв.м., житловою площею 54,10 кв. м.), Б - літня кухня, П - погріб, П1 - погріб, Т - сарай, Л - сарай, 3 - сарай, Щ - сарай, О - сарай, К - сарай, М - сарай, Ц - сарай, С - навіс, Е - навіс, Д - гараж, В - гараж, Р - баня, И - вбиральня, споруди №1, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідн. № НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вулиця Садова, буд. 15, у складі якого: житловий будинок А1жаа1 (загальною площею 101,90 кв.м., житловою площею 54,10 кв. м.), Б - літня кухня, П - погріб, П1 - погріб, Т - сарай, Л - сарай, 3 - сарай, Щ - сарай, О - сарай, К - сарай, М - сарай, Ц - сарай, С - навіс, Е - навіс, Д - гараж, В - гараж, Р - баня, И - вбиральня, споруди №1, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, як частку у спільному майні пожружжя.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідн. № НОМЕР_2, право власності у порядку спадкування за законом на майно, яке належало ОСОБА_4, який помер 08.09.2017 року, а саме на 1/10 частки житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, буд. 15, у складі якого: житловий будинок А1жаа1 (загальною площею 101,90 кв.м., житловою площею 54,10 кв. м.), Б - літня кухня, П - погріб, П1 - погріб, Т - сарай, Л - сарай, 3 - сарай, Щ - сарай, О - сарай, К - сарай, М - сарай, Ц - сарай, С - навіс, Е - навіс, Д - гараж, В - гараж, Р - баня, И - вбиральня, споруди №1, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя О. М. Іванова