Справа № 683/2725/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника

адвоката Кашина В.А.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/2725/18, 2/683/1249/2018 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) і просить скасувати протокольне рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №20 від 27 вересня 2018 року в частині зняття його разом із членами сім`ї у складі п`яти осіб з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 , а також зобов`язати житлову комісію в/ч НОМЕР_1 поновити його разом із членами сім`ї у складі п`яти осіб на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень за датою первинної постановки його на облік разом із членами сім`ї у складі п`яти осіб.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 21 вересня 2018 року №272 його звільнено з військової служби у запас за пп. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як особу, яка проходить військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України склала 25 років 7 місяців. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 вересня 2018 року, яке оформлено протоколом №20, його разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку з посиланням на те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при в/ч НОМЕР_1 .

Вважає своє зняття з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує його конституційні права, оскільки він разом із членами сім`ї у 2005 році був правомірно зарахований на квартирний облік, а тому зняття його з цього обліку суперечить Конституції України, Житловому кодексу України, а дія Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оброни України №737 від 30.11.2011 року, яка стала підставою для зняття його з обліку, на нього не поширюється та стосується тих військовослужбовців, які були прийняті на квартирний облік після набрання нею законної сили.

Крім того, його вислуга на військовій службі становить більше 20 років, власного житла його сім`я не має, а тому він має право на одержання житла для постійного проживання, в зв`язку з чим повинен перебувати на квартирному обліку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кашин В.А. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у визначений законом строк подав відзив на позовну заяву, який в судовому засіданні підтримав та просить у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що ОСОБА_1 було звільнено з військової служби через небажання продовжувати військову службу, тобто за власним бажанням, що згідно абз.5 п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оброни України №737 від 30.11.2011 року, яка була чинною на момент його звільнення з військової служби, було підставою для зняття його та членів сім`ї з квартирного обліку у військовій частині. Оскільки станом на 21 вересня 2018 року (момент звільнення позивача з військової служби) законодавством не передбачалось залишення на квартирному обліку військовослужбовців при звільненні з військової служби за власним бажанням, тому позовні вимоги вважає безпідставними.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12 жовтня 1992 року по 21 вересня 2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України.

На підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №4 від 27 жовтня 2005 року ОСОБА_1 разом із сім`єю у складі дружини ОСОБА_3 , дочки ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 було зараховано на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, а на підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №21 від 08 жовтня 2015 року їх, а також онука ОСОБА_6 , 2015 року народження, із зазначеної дати включено також у списки осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 вересня 2018 року №272 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі пп. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (осіб, які проходять службу за контрактом дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) та виключено з 21 вересня 2018 року із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Старокостянтинівського ОМВК Хмельницької області.

Згідно цього наказу, вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 25 років 7 місяців, пільгова вислуга 2 місяці.
На підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 вересня 2018 року, оформленого протоколом за №20, ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї знято з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 на підставі абз. 5 п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оброни України №737 від 30.11.2011 року (зі змінами).

Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами облікової (квартирної) справи №61 про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова

компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст.38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.
Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно п.3 даного Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року.
ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі 25 років 7 місяців та перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 27 жовтня 2005 року по 27 вересня 2018 року зі складом сім`ї п`ять осіб, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання

житлових приміщень з 08 жовтня 2015 року по 27 вересня 2018 року. За цей період житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався. Звільнений позивач в запас на підставі пп. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як особа, яка

проходила службу за контрактом дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та яка вислужила не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вона не висловила бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду, тобто не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, є учасником бойових дій, має необхідну вислугу років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку були відсутні.
Посилання представника відповідача на п.2.16 та п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року, яка була чинною на момент звільнення позивача з військової служби, як на підставу зняття позивача з квартирної черги, не заслуговують на увагу з наступних підстав.
Так, дійсно згідно абз.5 п.2.18 зазначеної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу, а саме: військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
В такій редакції п.2.16 та п.2.18 Інструкції діють з 19 червня 2014 року на підставі наказу Міністерства Оборони України №401 від 19 червня 2014 року «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».
Фактично без внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, - нормативних актів вищої юридичної сили, внаслідок іншого їх тлумачення Інструкцією звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовців.
Забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право отримати житло з державного фонду.
Крім того, зазначені положення Інструкції суперечать нормами ЖК України, зокрема ст.37 цього Кодексу, яка передбачає право працівників, які залишили роботу (службу) на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію залишатися на квартирному обліку нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Не є підставою для відмови в позові також посилання представника відповідача на абз.1 п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки він суперечить пункту 1 цієї ж статті та статті 37 ЖК України.
Отже, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Оскільки ОСОБА_1 разом із членами сім`ї незаконно знято з черги, чим порушено його право на одержання житла, передбачене Конституцією України, тому його позов про скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку підлягає задоволенню.
При подачі даного позову позивач звільнявся від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене протоколом №20 від 27 вересня 2018 року в частині зняття ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї у складі п`яти осіб з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину ОСОБА_3 , доньку ОСОБА_7 , сина ОСОБА_5 , онука ОСОБА_6 на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 27 вересня 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 27 жовтня 2005 року, та в пільговій першочерговій черзі з 08 жовтня 2015 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя: