Справа № 569/9525/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Бердія М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що працював на ПАТ «Рівнеазот» (на теперішній час ПрАТ «Рівнеазот»). Наказом № 773-ВК від 27 березня 2017 року був звільнений з роботи. При звільненні з роботи заробітна плата в сумі 47934 грн. 78 коп. йому не виплачена.

Посилаючись на вимоги статті 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 березня 2017 по 02 квітня 2018 року в сумі 130 464 грн. 51 коп.

Крім того, посилаючись на ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків її виплати» просить суд стягнути 6336,98 грн. компенсації доходів за весь час затримки проведення розрахунку.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи провести у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає та вважає їх безпідставними, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в якому посилається на відсутність вини відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх зобов"язань перед позивачем по виплаті заробітної плати. Вказує на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, що обумовлюється наявністю заборгованості РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» перед ПрАТ «Рівнеазот» за утримання очисних споруд, призупинення дії антидемпінгових мит на імпорт російських добрив Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі тощо.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, заперечення представника відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на ПАТ «Рівнеазот» (на теперішній час ПрАТ «Рівнеазот»). Наказом № 773-ВК від 27 березня 2017 року позивач був звільнений з роботи.

Відповідно до довідки ПрАТ «Рівнеазот», що видана ОСОБА_1 від 17.09.2017 року №1879 позивачу належить до виплати заробітна плата в розмірі 47934,78 грн. за період з січня 2017 року по березень 2017 року. Вказані кошти були перераховані на картковий рахунок позивача лише 03 квітня 2018 року, що підтверджується випискою із карткового рахунку позивача від 18.05.2018 року.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до роз»яснень, наведених у пункті 20постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

За встановлених по справі обставин суд визнає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України за період з 28.03.2017 року по 02.04.2018 року відповідно до розрахунку наданого суду позивачем у сумі 130 464,51 грн.

Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обовязок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача.

Посилання представника відповідача на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, суд визнає недоречним.

Вчинення дій у стані крайньої необхідності передбачає вчинення їх для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Обставини, які б свідчили про дії відповідача у стані крайньої необхідності представником відповідача не наведені і судом такі обставини не встановлені.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Суд приймає до уваги проведений позивачем розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, оскільки він здійснений у відповідності до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Таким чином, позовна вимога про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати підлягає до задоволення повністю, до стягнення належить 6336 грн. 98 коп.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1304,64 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" (, місцезнаходження: 33017, м. Рівне-17) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів, задоволити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 березня 2017 року по 02 квітня 2018 року в розмірі 130 464 грн. 51 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 6336 грн. 98 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1304,64 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4