"28" листопада 2018 р. Справа № 363/336/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття з реєстрації, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона на прохання ОСОБА_3 зареєструвала її в квартирі, яка належить позивачу. На початку 2016 року відповідач переїхала проживати до м. Нова Каховка, Херсонської області. Таким чином, відповідач тривалий час без поважних причин не користується житловим приміщенням.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він з позивачем сусіди. У квартирі позивача свідок ніколи не був та йому не відомо хто на даний час там проживає. Однак, ОСОБА_3 у квартирі не проживає тривалий час, оскільки ОСОБА_4 її кілька років в квартирі не бачив.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши ОСОБА_4 в якості свідка, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 45, видане виконавчим комітетом Вишгородської міської ради 27 квітня 1998 року.

Відповідно до довідки форми № 3, виданої виконавчим комітетом Вишгородської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 з 25 січня 1990 року та ОСОБА_5 з 04 травня 2000 року.

Як вбачається з акту № 510 складеного депутатом Вишгородської міської ради Баланюк О.І. 29 січня 2018 року, ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 з 2016 року по даний час.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Вишгородської міської ради Тютюнником А.В. 27 листопада 2018 року, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, не проживає більше 10 років.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні не встановлено будь-яких доказів, які вказували б на поважність причин відсутності відповідача за місцем проживання, а також не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди у користуванні житловим будинком.

Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті докази, суд знаходить встановленим, що відповідач ОСОБА_3 більш як шість місяців без поважних на те причин в спірному жилому приміщенні не проживає, а тому втратила право користування ним.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, на підставі, ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд, , -

вирішив:

Позовом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Позивач: ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_2, АДРЕСА_1).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Д.Рудюк