Справа № 297/1318/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Гецко Ю. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Михайліченко І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 Доріну Іванівну, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов мотивований тим, що рішенням Берегівського райсуду № 297/1109/15-ц від 05.06.2015 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання дітей ОСОБА_2 Доріну Іванівну, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 350 гривень, щомісячно, до досягнення повнолітня.

Позивачка зазначає, що відповідач приховує від неї свої реальні доходи. Також, посилається на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 05.06.2015 року, в розмірі по 350 гривень, є недостатнім для забезпечення дітей, оскільки вони потребують додаткових витрат. Враховуючи наведені обставини, позивачка просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 350 гривень на 1500 грн. для утримання дітей, і до досягнення ними повноліття.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками дітей ОСОБА_2 Доріни Іванівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання яких рішенням Берегівського районного суду від 05.06.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі по 350 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Сторони проживають нарізно.

Водночас із часу стягнення аліментів рішенням Берегівського районного суду від 05.06.2015 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини та способу стягнення аліментів, істотно змінилися.

За визнанням обох сторін, відповідач не має офіційного постійної місця роботи та регулярного заробітку (доходу) на території України, наявність яких враховувалася при визначенні судом раніше розміру та способу стягнення аліментів. На час, із якого за рішенням суду припадав початок стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становив 1032,00 грн, тому присуджені з відповідача аліменти складали фактично 350 грн. на місяць, у подальшому аліменти розраховувалися як 30% від прожиткового мінімуму для дитини віком 6 років, встановленого на відповідний час: 01.01.2015 року - 1032 гривень, 0109.2015 - 1167 гривень, з 01.01.2016 року - 1167 гривень, 0105.2016 - 1228 гривень, 01.12.2016 - 1355 гривень, 01.01.2017 року - 1355 гривень, 01.05.2017 - 1426 гривень, 01.12.2017 - 1492 гривні і нарешті з з 1 січня 2018 року - 1492 гривні.

З урахуванням такої динаміки прожиткового мінімуму доводи позивача про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За таких умов, незмінну за способом визначення і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини.

За приписами СК України:

батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2);

частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч. 1);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Отже, матеріальне утримання дитини є обов'язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред'явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов'язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі.

Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 висловив правову позицію (з урахуванням відповідної редакції закону), згідно із якою СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України); ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням; з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки); отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України).

Суд враховує як позицію позивача, визнавши вимогу позивача про стягнення з відповідача по 1500,00 грн. аліментів щомісячно достатньо обґрунтованою. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, аліменти у твердій грошовій сумі 1500,00 грн на дитину протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання у розмірі, близькому до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Стосовно доводів позовної заяви в частині стягнення з відповідача судових витрат суд прийшов до наступного висновку.

Ціна позову була визначено позивачем згідно із положеннями ст. 80 ч. 1 п. 3 ЦПК України виходячи із сукупності всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, тобто, в розмірі 9000,00 грн. При цьому, з урахуванням належних із відповідача на час ухвалення судом рішення аліментів (350,00 грн), позивач ставив питання про фактичне збільшення щомісячного розміру аліментів на 1150,00 грн, що за шість місяців становить 6901,00 грн. Судовий збір із такої ціни позову визначається в розмірі 704,80 грн (ст. 4 ч.ч. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» (Закон № 3674-VI)). Позивач звільнений від сплати судового збору (ст. 5 ч. 1 п. 3 Закону № 3674-VI).

Таким чином, у частині розподілу судового збору з відповідача слід стягнути 704,8 грн судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 82, 89, 137, 141, 206, 229, 235, 247 ч. 2, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. 192, ч. 2 ст. 182 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», абз. 4 п. 17, абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягнених аліментів встановлених рішенням Берегівського районного суду від 05 червня 2015 року в розмірі 350 гривень щомісяця, які утримуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 Доріну Іванівну, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 1500 (одну тисячу пятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_5.