ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Суми

Справа №583/2176/18

Номер провадження 22-ц/788/1441/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Ковальової О.О. в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про припинення права власності на частку в спільному майні, визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

11 червня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з позовом до ОСОБА_4, в якому просили припинити право власності відповідача на 7/18 частин житлового будинку за адресою: вул. Лесі України, 38, м. Охтирка, Сумська область та визнати за позивачами право власності за кожним на 7/36 частин спірного нерухомого майна. Крім того, позивачі просили стягнути з них на користь відповідача по 58428,61 грн компенсації вартості 7/18 частин спірного житлового будинку.

Разом з позовом представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом заборони відчуження належних на праві власності ОСОБА_4 7/18 частин житлового будинку по вул. Лесі України, 38 у м. Охтирка Сумської області. Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що відповідач може подарувати або продати свою частину житлового будинку, що унеможливить виконання можливого судового рішення у даній справі.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2018 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилаючись на незаконність і необґрунтованість вказаної вище ухвали, просить її скасувати та ухвалити постанову про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати 7/18 частин спірного житлового будинку. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, заявник зазначає, що відповідач має у власності інше житло, а у спірному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує та не утримує житло у належному стані. Крім того, відповідач самовільно закрила двері двох житлових кімнат, внаслідок чого створила іншим співвласникам перешкоди у користуванні будинком. Також вказує, що поділити в натурі між співвласниками житловий будинок, як було неодноразово встановлено судовими експертизами, неможливо. Відповідачем неодноразово висловлювались погрози продати належну їй частку будинку.

13 серпня 2018 року до апеляційного суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявниця просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін. При цьому відповідач зазначає, що вимоги заяви про забезпечення позову є недоведеними, а посилання позивачів про намір продати частину будинку припущеннями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який просив задовольнити скаргу та вжити заходи забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належного обґрунтування необхідності забезпечити позов у обраний ним спосіб. Крім того, суд вказав на неспівмірність позовних вимог та вимог щодо забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно вимог ч. 2 цієї статті ЦПК забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, і накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як розяснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

З аналізу наявних у матеріалах справи доказів та наведених норм закону не можна зробити висновок, що невжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про припинення права власності на частку у спільному майні.

Позивачі, як вірно вважав суд першої інстанції, не обґрунтували заяву про забезпечення позову, тобто не вказали на обставини чи на достовірну інформацію, яка б свідчила про те, що відповідач має намір реалізувати належні їй 7/18 частин житлового будинку з метою ухилення від виконання можливого судового рішення у даній справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до спірних питань використання співвласниками житлового будинку належних їм часток, зокрема, щодо можливого вчинення відповідачем перешкод у користуванні майном, несплатою комунальних послуг, тощо. Посилання заявника апеляційної скарги на намір відповідача продати належну їй частину будинку належними доказами не підтверджені.

Таким чином, викладені заявником причини та обґрунтування забезпечення позову колегія суддів не вважає достатніми для забезпечення позовних вимог.

Доводи заявника апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 22 серпня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : В. І. Криворотенко

ОСОБА_5