Справа № 188/1792/17
Провадження № 2/188/108/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І.К.

з участю секретаря судового засідання Карпенко С.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що через протиправні дії Відповідача, щодо підроблення підпису на договорі оренди земельної ділянки належної Позивачеві, реєстрації права оренди за вказаним договором за відсутності на це волевиявлення Позивача порушує його права та інтереси, не дає змоги належно розпоряджатися власним майном.

Позивач зазначив, що 20.05.2017 р., він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом №507 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_3) площею 4,8700 га., на території Лозівської сільської ради Петропавлівського району. Дана земельна ділянка до успадкування належала його батькові - ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 25.03.2002 р.

За життя батько Позивача, будучи власником земельної ділянки, уклав 27.07.2010 року договір оренди земельної ділянки з приватним підприємством "Перше Травня", який було зареєстровано у Державному реєстрі земель 30.03.2011 року за НОМЕР_8, терміном на 5 років. Термін дії вказаного договору оренди землі закінчився 30.03.2016 року.

Батько Позивача - ОСОБА_5 домовився зі своїм сином (Позивачем) про те, що після закінчення договору оренди землі з ПП "Перше Травня" надалі, належний йому земельний пай, в оренду здавати не буде, оскільки ОСОБА_6., виявив бажання обробляти пай батька самостійно.

АДРЕСА_1 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7.

Після смерті батька Позивач успадкував вказану земельну ділянку. У процесі оформлення документів про право на спадщину Позивач дізнався про наявність зареєстрованого права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3. На підтвердження вказаної інформації Позивач отримав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2017 р., у якій відображено, що 06.03.2017 року було зареєстровано договір оренди земельної ділянки між померлим батьком Позивача - ОСОБА_5, та ОСОБА_4 (номер запису про інше речове право 19408451) терміном на 7 років.

Позивач переконаний, що його батько договору оренди землі з Відповідачем не підписував. Крім того, вказаний договір оренди землі датований 02.04.2016 року, тобто за 10 днів до смерті ОСОБА_5, який в останні дні життя, у 78 річному віці, мав дуже погане самопочуття.

Після того, як Позивач дізнався про вказану незаконну реєстрацію права оренди землі та отримавши відмову Відповідача у поверненні земельної ділянки - змушений був звернутися до органів поліції з заявою про підробку підпису батька у договорі оренди землі. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження №0000185. У межах даного кримінального провадження Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена судова почерковознавча експертиза, на дослідження якої було надано примірник спірного договору оренди землі та інші документи зі зразками підпису ОСОБА_5

Згідно висновку почеркознавчої експертизи №2507-17 від 15.09.2017 року, підпис від імені ОСОБА_5, в графі "Орендодавець" договору оренди землі без номеру від 02.04.2016 р. - виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з унаслідуванням його справжнього підпису.

У добровільному порядку Відповідач не має наміру припиняти державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки та повернути її власнику, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права і на підставі ст.ст. ст.ст. 13, 16, 18, 20, 32, 37 Закону України «Про оренду землі», ст. 203, 207, 208, 215 ЦК України, ст.ст. 4, 263-264 ЦПК України, прохає суд задовольнити його позовні вимоги, врахувавши, що він відмовляється від частини позовних вимог, а саме скасування державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що три земельні ділянки, власником яких є дружина померлого ОСОБА_7 були, за згодою власника передані відповідачеві в оренду в травні 2016 року , строком на 7 років, договори оренди підписала невістка власниці земельних ділянок на підставі доручення. Щодо четвертої спірної земельної ділянки, яка належала померлому АДРЕСА_1 року, батькові позивача ОСОБА_5 і передавати її у оренду відповідачеві родина не мала намірів. За життя батько позивача розпорядився, що цією земельною ділянкою після закінчення попереднього договору оренди, буде користуватися його син - ОСОБА_3. Саме тому відповідачеві були передані добровільно три земельні ділянки і одночасно підписані саме 3 договори оренди, а про існування четвертого договору оренди земельної ділянки, від 02.04.2016 року , який відповідач підробив та підписав замість власника земельної ділянки за десять днів до його смерті, родина нічого не знала. Орендну плату за цю земельну ділянку вони не отримували жодного разу до цього часу. При оформленні спадщини позивач дізнався, що земельна ділянка, право власності на яку він отримав, перебуває у оренді у відповідача строком на 7 років за договором оренди, який вони ніколи не бачили і не підписували. З даного приводу вони звернулись до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину і в процесі досудового слідства, по якому позивач визнаний потерпілим, вони отримали два висновки різних експертів, які проводили на підставі постанови слідчого. Висновки почеркознавчих експертиз підтверджують, що підпис власника земельної ділянки , померлого АДРЕСА_1 року ОСОБА_5 у графі "орендодавець" виконаний не ним, а іншою особою наслідуванням його справжнього підпису. Добровільно відповідач відмовляється повернути земельну ділянку позивачеві, тому вони змушені звернутися до суду за захистом порушеного права приватної власності, прохає задовольнити позов в частині визнання договору оренди землі від 02.04.2016 року, який підробив відповідач недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні відмовився від позовної вимоги щодо скасування державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що земельна ділянка була передана ОСОБА_4 у оренду добровільно власником земельної ділянки ОСОБА_5 і договір вони уклали 02.04.2016 року коли власник ще був живий. Договір він привіз до дому ОСОБА_5 і передав дружині померлого, яка через деякий час повернула йому вже підписаний договір. Сам ОСОБА_5 не міг вийти до нього тому, що був хворий. На думку представника суд не може вважати належним доказом висновки експертів тому, що вони були отримані у кримінальному провадженні, а свідчення, допитаних свідків , на його думку, не можуть бути належними доказами тому, що всі вони є родичами і зацікавлені у поверненні земельної ділянки позивачеві. Прохає у задоволенні позову відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_5, який помер АДРЕСА_1 року. Вони разом з ним мали у власності 4 земельні ділянки, 3 з яких, належні їй особисто, вони погодились передати ОСОБА_4 після того як закінчились договори з попереднім орендарем. Щодо земельної ділянки, яка належала померлому, вони мали бажання щоб вказана земельна ділянка відійшла синові ОСОБА_8 і про передачу її у оренду ОСОБА_4 вони не домовлялись. ОСОБА_5, за 3 роки до смерті був прикутий до ліжка у зв'язку зі станом його здоров'я та сам особисто розписуватися не міг. ОСОБА_4, по належній ОСОБА_5, земельній ділянці договорів на підпис не надавав. Невістка - ОСОБА_9 тривалий час перед смертю ОСОБА_5, та після його смерті весь час перебувала у будинку ОСОБА_5 ОСОБА_10 ОСОБА_4 без їх згоди, самовільно оформив договір оренди і на цю земельну ділянку та сам його підписав. Померлий нікому не надавав доручення на підписання договору від його імені, щодо передачі ОСОБА_4 трьох її земельних ділянок вони погодились і ці договори підписала на підставі довіреності їх невістка ОСОБА_9 в її присутності у них вдома, але передавати ділянку чоловіка ОСОБА_4 ні вона, ні діти не мали наміру.

Про те, що існує договір оренди з ОСОБА_4 про передачу йому в оренду земельної ділянки померлого чоловіка вони дізналися вже після його смерті. Договір оренди землі, укладений від імені її чоловіка 02.04.2016 року її чоловік не підписував і навіть не бачив, а АДРЕСА_1 року чоловік помер. Останні дні він не підіймався з ліжка, був дуже хворий. Ким був переданий договір оренди землі відповідачеві вона не знає, ніколи не бачила вказаного договору. Чи давав гроші ОСОБА_4 на поховання чоловіка, вона також не знає тому, що була дуже хвора і всіма питаннями щодо оренди землі займалась її невістка - ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що померлий свекор ОСОБА_5 та його дружина домовились, що 3 земельні ділянки вони передають у оренду ОСОБА_4 Ділянки належали ОСОБА_7 і від її імені вона, на підставі доручення, в присутності ОСОБА_11, підписала три договори оренди земельних ділянок з ОСОБА_4 в травні 2016 року . Договору про передачу у оренду четвертої земельної ділянки, належній померлому ОСОБА_5 вони не підписували і дізнались про існування договору тільки від нотаріуса коли її чоловік ОСОБА_3 отримував свідоцтво про прийняття спадщини після померлого батька у травні 2017 року. Орендну плату за використання даної земельної ділянки вони відмовились приймати і коли відповідач привіз їм кошти, як вступний внесок за 4 земельні ділянки, по 5 тисяч за кожну земельну ділянку, вона йому повернула кошти. Гроші на поховання свекра вона позичала у ОСОБА_4 і згодом їх повернула. Вказала, що договір є підробленим, дата на договорі вказана 02.04.2016 року, тобто за 10 днів до смерті власника земельної ділянки, який вже не міг висловлювати свою волю та давати розпорядження щодо своєї власності. В травні 2016 року відповідач підписав з ними три договори оренди земельних ділянок належних ОСОБА_7, а про наявність підробленого договору він не згадував взагалі. Довіреності на укладення договорів оренди свекір за життя нікому не надавав.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив обставини вказані свідками його матір'ю ОСОБА_11 та дружиною ОСОБА_12. Пояснив, що про існування договору оренди батькової земельної ділянки він дізнався при оформленні спадщини, через рік після смерті батька. Вважає, що відповідач підробив договір і сам його підписав, батько за 10 днів до смерті вже не міг висловлювати свою волю, він був дуже хворий. Прохає захистити його права як власника земельної ділянки, отриманої ним у спадок від батька та задовольнити позов. Повідомив, що у суді слухається справа по ОСОБА_4 якого обвинувачують у шахрайстві через те, що він підробив договір оренди.

Вислухавши учасників судового засідання, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням відмови позивача від вимоги щодо скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, оглядом на наступні обставини:

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у цивільно правових відносинах. Спір між ними виник щодо використання земельної ділянки власником якої є позивач.

Правовідносини щодо використання (оренди) земельної ділянки врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.І ст. 16 Закону України «Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 успадкував, 12.05.2017 року, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,87 га , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, розташованої на території Лозівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 виданого 25.03.2002 року Петропавлівської районної державною адміністрацією , Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 98-р від 22.03.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_6. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.05.2017 року (а.с.8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.05.2017 року ( а.с.9).

Вказана земельна ділянка, на підставі договору оренди землі № 33 від 27.07.2010 року , була передана ОСОБА_5 ( батьком позивача) строком на п'ять років ПП Агрофірма " Перше травня" в особі директора ОСОБА_10 Дія договору закінчилась 27.07.2015 року, що підтверджується копією вказаного договору ( а.с.10).

Спірна земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_3, власником якої є позивач ОСОБА_3, на даний час перебуває у оренді відповідача по справі - фізичної особи підприємця ОСОБА_4 строком на 7 років , що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки без номера від 02.04.2016 року ( а.с.37,38) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2017 року , яка була сформована через веб-сайт представника позивача ОСОБА_1 ( а.с.13).

Факт того, що земельна ділянка перебуває у оренді строком на 7 років саме у відповідача, як фізичної особи підприємця, в судовому засіданні сторони визнали і він ніким не оспорюється. Ствердження позивача про те, що за використання земельної ділянки вони жодного разу від відповідача не отримували орендну плату, не були спростовані доказами відповідача. Дана обставина доводить, що умови вказаного договору не виконуються .

Суд звертає увагу на те, що спір між сторонами виник з приводу дійсності підпису

у договорі оренди землі від 02.04.2016 року з власником земельної ділянки, який був хворий і помер АДРЕСА_1 року. Позивач, як власник земельної ділянки, не бажає залишати у подальшому земельну ділянку у користуванні відповідача, вважає, що підпис його батька в графі "орендодавець" у договорі оренди землі підроблений. Відповідач позов не визнає, вважає, що земельна ділянка йому була передана за бажанням та доброю волею померлого власника, а договір підписали від його імені члени його родини.

Державна реєстрація вказаного договору відбулася лише ІНФОРМАЦІЯ_3 року, майже через рік після смерті власника земельної ділянки, що підтверджується письмовими доказами вивченими в судовому засіданні, а саме відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 13). Сама земельна ділянка перебувала весь цей час у користуванні відповідача, дана обставина в судовому засіданні ніким не була оспорена.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону про оренду землі, п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Починаючи з 01.01.13 р., з набранням чинності нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.24 р. № 1952, державній реєстрації підлягає вже не договір, а РЕЧОВЕ ПРАВО на земельну ділянку (в нашому випадку - право оренди на земельну ділянку).

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Отже, на момент державної реєстрації вказаного договору оренди землі, речове право вже не належало особі, яка помела за рік до такої реєстрації, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 ( а.с.7).

Тому, ствердження представника відповідача, що передача права на оренду земельної ділянки ОСОБА_4 від померлого власника земельної ділянки , на момент реєстрації договору, була охоплена бажанням власника землі та відповідала волевиявленню ОСОБА_5 є хибним і суд погоджується з доводами, як представника позивача так і допитаних в судовому засіданні свідків, що волевиявлення власника земельної ділянки щодо передачі земельної ділянки на 7 років відповідачеві, не було.

Відповідачеві було відомо про смерть ОСОБА_5 як поясняли свідки і представник відповідача погоджувався з тим, що відповідач, як орендар ще трьох земельних ділянок, належних дружині померлого, надавав гроші на поховання батька позивача.

Відповідачем свідомо був вчинений правочин ( одержання права оренди на земельну ділянку ), а саме була проведена державна реєстрація договору оренди землі з померлим власником земельної ділянки ОСОБА_5 що є однією з обставин для визнання вказаного правочину недійсним.

Представник позивача і свідки, допитані в судовому засіданні, вказали, що задовго до смерті ОСОБА_5 був тяжко хворий, потребував постійного уходу і ніякого договору підписати він не міг фізично, доручення на право розпорядження його власністю він нікому не надавав і ніхто з них вказаного договору не бачили і не підписували. Доказів на спростування вказаного відповідачем суду не надано. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив той факт, що відповідач не спілкувався з власником землі ОСОБА_5 під час укладення договору тому, що той був дуже хворий і до нього не вийшов.

Дружина померлого ОСОБА_7 підтвердила, що вони оговорювали з померлим, що три земельні ділянки, які їй належать на праві приватної власності , вони передадуть у оренду відповідачеві, а його земельну ділянку залишать синові ОСОБА_3.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_9 також підтвердили, що їм нічого не було відомо про те, що відповідач підробив договір про передачу йому у оренду земельної ділянки померлого батька і тільки при оформленні спадщини вони дізналися, що земля передана відповідачеві по підробленому договору. За заявою позивача відносно відповідача було проведене досудове слідство і кримінальне провадження по його обвинуваченню у підробці документу перебуває на розгляді у суді.

Факт того, що померлий ОСОБА_5 не підписував у с. Лозівське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області 02.04.2016 року договір про оренду землі без номера з відповідачем підтверджується письмовими доказами наданими позивачем та вивченими в судовому засіданні , а саме:

висновком почеркознавчої експертизи № 2507 - 17 від 15.09.2017 року , яка проводилась Дніпропетровським науково-дослідницьким інститутом судових експертиз на підставі постанови слідчого по кримінальному провадженню № 000185 за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України. По даній експертизи експертом був досліджений оригінал договору оренди землі від 02.04.2016 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та надані слідчим зразки підпису ОСОБА_5 На питання чи виконаний підпис гр. ОСОБА_5 у договорі оренди землі експерт вказав у висновку, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі "Орендодавець" договору оренди землі без номеру від 02.04.2016 року - виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису ( а.с.14-16);

висновком почеркознавчої експертизи № 661-18 від 12.03.2018 року , яка проводилась на підставі постанови слідчого по кримінальному провадженню № 000185 за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України. По даній експертизі експертом був досліджений оригінал договору оренди землі від 02.04.2016 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та надані слідчим зразки підпису ОСОБА_5 На питання чи виконаний підпис гр. ОСОБА_5 у договорі оренди землі експерт вказав у висновку, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі "Орендодавець" договору оренди землі с. Лозівське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області від 02.04.2016 року, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису ( а.с.58-59);

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені особи.

Частиною 1 ст. 16 цього Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" порушення вимог статті 4, так само як і недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди землі, є підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон). Положеннями статті 2 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, договір оренди, що зареєстрований у порядку, передбаченому законодавством, але майже через рік після смерті власника земельної ділянки, коли вже немає підстав досліджувати його волевиявлення та надання згоди на таку реєстрацію договору і який був підписаний не власником землі, може бути визнаний недійсним.

Суд прийшов до висновку, що в момент вчинення правочину ( державної реєстрації договору землі вже після смерті власника ІНФОРМАЦІЯ_3 року) мало місце порушення прав позивача, який набув право приватної власності на земельну ділянку після смерті свого батька ОСОБА_5 щодо свободи договору, необхідності згоди обох сторін при його укладанні, відсутності волевиявлення позивача відносно розпорядження земельною ділянкою, яка належить йому (особі) на праві приватної власності, передбачене вимогами ч. 3 ст.203 ЦК України, недодержання яких тягне за собою недійсність правочинів.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 80. ЦПК України вказує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовну вимогу про визнання договору оренди землі недійсним, суд, вивчивши письмові докази, вислухавши сторони та свідків критично ставиться до стверджень представника відповідача щодо неналежних письмових доказів - висновків товарознавчих експертиз через те, що вони були отримані по кримінальному провадженню, та вважає ці докази належними та допустимими, такими, що не були спростовані під час судового слідства. Щодо прийнятих судом доказів - показання свідків суд також вважає їх належними та допустимими, показання свідків підтвердили факти встановлені письмовими доказами.

При врахуванні стверджень представника відповідача про те, що суд не може на них посилатися через те, що свідки є родичами померлої особи, суд наголошує на тому, що саме за клопотаннями представника відповідача, в якому він просив допитати цих осіб в судовому засіданні та вказував , що їх свідчення ним будуть використані як докази по справі і коли свідки вказали, що договір ніхто з них не підписував, представник змінив свою позицію і висловився щодо неналежності вказаних доказів.

Отже, суд прийшов до обґрунтованого та підтвердженого належними письмовими доказами, поясненнями сторін та свідків, висновку про те, що позов підлягає задоволенню за виключенням вимоги від якої представник позивача відмовився у судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України , враховує, що при зверненні до суду позивачем ОСОБА_3 був сплачений судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.931952958.1 ПАТ КБ "Приватбанк" від 04.01.2018 року ( а.с.27), та судовий збір в сумі 352,40 гривень сплачений за забезпечення позову, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ "Приватбанк" від 20.02.2018 року за № 0.0.969939181.1 ( а.с.42) та вважає за необхідне вказані витрати стягнути з відповідача на користь позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,12,13,76,81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 4,13,15,16,126 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 203,210 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі, від 02.04.2016 року, сторонами якого є ОСОБА_5, померлий АДРЕСА_1 року та ОСОБА_4, згідно з яким в оренду передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_3) площею 4,8700 га., на території Лозівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який народився в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, інпп НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, інпп НОМЕР_2, який зареєстрований в АДРЕСА_2, судовий збір в сумі 992,40 (дев'ятсот дев'яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І. К. Ніколаєва