Справа № 199/673/18
(2/199/1166/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

11.05.2018 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

за участю секретаря Завгородньої Л.В.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третя особа - Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третя особа - Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову посилаючись на те, що позивачу, її сину ОСОБА_4 та колишньому чоловіку ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, належить квартира АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості.

На виконання рішення суду про стягнення заборгованості 18.12.2012 Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з накладенням арешту на майно боржника.

01.07.2013 виконавчий документ повернено стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується витягом з виконавчого провадження.

На теперішній час відкриті виконавчі провадження, по яким боржником є ОСОБА_4, відсутні.

22 вересня 2014 року син позивача ОСОБА_4 загинув під час бойових дій в АТО.

Наявність арешту на майно сина перешкоджає позивачу у реалізації своїх спадкових прав.

Оскільки виконавчих проваджень де стороною є ОСОБА_4 немає, ПАТ КБ «Приватбанк» не скористався правом подання повторно виконавчі листи на виконання, строк предявлення виконавчих листів сплив, а тому просила суд зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4, реєстраційний номер обтяження 13401657 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №.12.2012, державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_8, обтяжувач - Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, код 34984467, та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 березня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 13 квітня 2018 року.

11 травня 2018 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду.

В судовому засіданні позивач та її представник просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Зокрема, представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що на теперішній час порушуються права позивача, оскільки вона не може оформити свої спадкові права. Виконавчі листи, де стороною є ОСОБА_4, на виконанні виконавчих служб міста відсутні, строки звернення з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 сплили.

Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» своїм правом надання відзиву не скористався.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки арешт накладено законно у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», зняття якого призведе до невиконання рішення суду на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Представник третьої особи Новокадацького відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суду надано пояснення на позов, в яких зазначено, що 01.07.2013 постановою державного виконавця повернено ПАТ КБ «Приватбанк» виконавчий лист на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», після чого виконавче провадження передано на зберігання до архіву. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. По закінченню цього строку виконавче провадження було знищено. Повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна державним виконавцем. На підставі викладеного просили вирішити дане питання відповідно до норм чинного законодавства.

Суд, вислухавши позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2011 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості стягнено солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором (а.с.8-9).

На виконання рішення суду про стягнення заборгованості 18.12.2012 Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з накладенням арешту на майно боржника.

01.07.2013 винесено постанову, якою повернено стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується витягом з виконавчого провадження (а.с.11-12).

Відповіддю Новокадацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.11.2017 за №53956/16 повідомлено, що 01 липня 2013 року виконавчий лист повернено стягувачеві.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

За приписами ч.1 та п.3 ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5.

Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, наразі на виконанні Новокадацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не перебуває відкритих виконавчих проваджень боржником по яким є ОСОБА_4

22 вересня 2014 року ОСОБА_4 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому при житті майно.

Позивач є спадкоємцем першої черги і накладення арешту на майно сина перешкоджає їй у оформленні своїх спадкових прав.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити спадкові права і вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

Заперечуючи проти позову, представником відповідача не надано належних доказів перебування на виконанні у виконавчих службах м. Дніпра відкритих виконавчих проваджень з виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2011, у звязку із чим було накладено арешт на майно ОСОБА_4

Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна боржника ОСОБА_4 відсутні, виконавчий лист повернено стягувачеві, доказів того, що виконавчий лист повторно подавався на виконання не надано, суд вважає, що необхідність забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту відпала, а дія арешту порушує права позивача, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем у вигляд зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтований та передбачений законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, результат розгляду справи, з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - вулиця Терещенківська, 27/129 в м. Дніпро, 49125) до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місце знаходження вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001), де третя особа - Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (, місце знаходження вул. Ю.Кондратюка, 108 в м. Дніпро, 49128), про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2), реєстраційний номер обтяження 13401657 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №.12.2012, державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_8, обтяжувач - Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, код 34984467.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місце знаходження вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - вулиця Терещенківська, 27/129 в м. Дніпро, 49125) понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 18 травня 2018 року.

Суддя О.Б.Подорець