КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3193/18
Провадження № 2-о/552/204/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2018 року м.Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі: судді Миронець О.К., за участі секретаря судового засідання Рибальченко О.П., заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року і по даний час. Свої вимоги мотивує тим, що він народився 23.07.1982 року в селі Рибці Полтавського району, Полтавської області та постійно без виїзду проживав на території України від народження та по даний час, в тому числі станом на 24.08.1991 року, але до цього часу не має паспорта громадянина України чи громадянина іншої держави. Заявник звернувся до Державної міграційної служби України в Полтавській області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, оскільки не були надані документи підтверджуючі реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року, рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ухвали суду від 05.06.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.

Суд заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 народився 23.07.1982 року в селі Рибці Полтавського району, Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-КЕ №365531.

Відповідно до довідки від 03.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Київського районного відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області із заявою щодо проведення перевірки належності до громадянства України.

Згідно довідки від 21.05.2018 року №248 виданої Комунальним закладом «Полтавський навчально виховний комплекс №36 Полтавської міської ради» ОСОБА_1 навчався в середній школі №36 м.Полтави з 01.09.1989 року по 25.05.1994 рік.

Згідно довідки від 16.03.2018 року №40 виданої ДНЗ «Полтавський політехнічний ліцей» вбачається, що ОСОБА_1 навчався з 01.09.1998 року по 29.06.1999 року за професією слюсар ремонтник на денній формі навчання.

Заявник звернувся до Державної міграційної служби України в Полтавській області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, оскільки не були надані документи підтверджуючі реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року, рекомендовано звернутись до суду.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що ОСОБА_1 дійсно з моменту народження і на даний час проживає в Україні.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України з моменту народження підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 315, 318, 319 ЦПК суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08.08.2018 року

СУДДЯ МИРОНЕЦЬ О.К.