Справа № 456/5091/14-ц
Провадження № 8/456/6/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1.

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з заявою про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року за нововиявленими обставинами, в якому просить скасувати рішення суду та задоволити позовні вимоги про поновлення на роботі. Свої вимоги мотивує тим, що 07.05.2015 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про відмову в задоволенні його позовних вимог до відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» про поновлення на посаді машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», правонаступником якого є відокремлений підрозділ «Стрийська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Дане рішення суду, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.08.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 р. залишено без змін, набрало законної сили 03.08.2015 року. Після ухвалення вказаного рішення йому стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були та не могли бути йому відомі на час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно до вироку Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/6830/14-к від 23.10.2014 р. його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначено випробувальний термін строком на два роки з позбавленням права обіймати керівні посади, повязані із адміністративно-господарськими функціями терміном на два роки з конфіскацією майна. Наказом ВП «Стрийська дистанції колії» №328/ос від 01.12.2014 р. його було звільнено з роботи на підставі п.7 ст. 36 КЗпП України у звязку з набранням законної сили обвинувального вироку. Структурний аналіз Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників дозволяє зробити висновок, що професія машиніста-інструктора не належить до керівних, оскільки розташована в другій частині Випуску, що має назву «Робітник», тоді як характеристики керівних посад закріплено в першій частині. Вважає, що нововиявлені обставини, а саме належність посади машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу до категорії персоналу «Робітники» та відсутність у працівників таких обовязків, повязаних з виконанням адміністративно-господарських функцій, які підтверджені листом з Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 02.06.2015 року №М-246 із доданим до нього відповідним висновком, а також наявність відповідних записів про категорію персоналу «Робітники» в Наказі №302-ос від 20.05.2008 року, що підтверджено супровідним листом регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 29.02.2016 року №НГ-НЗ-1-10/690, є істотними обставинами, так як могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення та вплинути на висновки суду під час його ухвалення, а відтак зміст судового рішення був би іншим.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 вимоги, викладені у заяві про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року за нововиявленими обставинами підтримав, просить заяву задоволити у повному обсязі. Зазначив, що з рішення Сколівського районного суду він дізнався, що незаконно звільнений з займаної посади. Крім цього, ствердив, що не пригадує, щоб підписував Наказ №302-ос від 20.05.2008 року.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року за нововиявленими обставинами підтримав у повному обсязі. Пояснив суду, що постановою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2018 р. скасовано ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2018 р. з тих підстав, що суд першої інстанції при розгляді справи не дав оцінку посиланню заявника на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 р. у цивільній справі №453/582/16-ц, а також оцінку встановленій судовим рішенням обставині про те, що посада машиніста-інструктора бригади спеціального рухомого складу, яку займав ОСОБА_2 є «робітничою», і не відноситься до керівної посади, а відтак він не підпадав під звільнення як особа, що займає керівну посаду повязану із адміністративно-господарськими функціями і таку обставину його довіритель вважає нововиявленою. Крім цього, звернув увагу суду на Наказ №302-ос від 20.05.2008 року, який слугував підставою для винесення рішення Сколівським районним судом Львівської області, згідно мотивувальної частини якого судом встановлено, що посада машиніста-інструктора бригади спеціального самохідного рухомого складу, яку займав ОСОБА_2 є «робітничою», і не відноситься до керівної посади, а відтак, останній не підпадав під звільнення як особа, яка займає керівну посаду, повязану із адміністративно-господарськими функціями. Крім цього вказав, що заявник нововиявленими обставинами вважає, по-перше, порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення, яке полягало в тому, що перед його накладенням, у ОСОБА_2 не було відібрано пояснень, про вказану обставину він дізався після прийняття рішення Сколівським районним судом Львівської області. По-друге, нововиявленою обставиною є та, що ОСОБА_2 звільнили з керівної посади, яку він не обіймав. Аналогічно про вказану обставину він дізнався з рішення Сколівського районного суду Львівської області. Погодився, що процедура накладення дисциплінарного стягнення не була предметом позову про поновлення на роботі, який розглядався в Стрийському міськрайонному суді Львівської області. Вважає, що у випадку встановлення судом, що обставини, на які вони покликаються є нововиявленими по вказаній справі, суд повинен прийняти рішення про поновлення заявника на посаді, врахувавши доводи, зазначені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Представник Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення заяви про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року за нововиявленими обставинами. Пояснила, що ОСОБА_2 правомірно звільнено з роботи на підставі п.7 ст. 36 КЗпП України, питання зайняття останнім посади машиніста-інструктора, яка відноситься до керівної посади досліджувалось судами всіх інстанцій. Окрім цього, є вирок Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/6830/14-к від 23.10.2014 р., яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначено випробувальний термін строком на два роки з позбавленням права обіймати керівні посади, який набрав законної сили та виконаний. Цим вироком затверджено угоду між заявником та прокурором про визнання винуватості, і згідно вказаної угоди ОСОБА_2 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушеннята погодився на узгоджену міру покарання, в тому числі у виді позбавлення права обіймати керівні посади, повязані з адміністративно-господарськими функціями.

Представник Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» ОСОБА_5 надала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_4, просить в задоволенні заяви відмовити та залишити рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року без змін.

Суд, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_2 та його представника, представників Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що у задоволенні заяви про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року за нововиявленими обставинами слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.1.ст. 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіального-галузевого обєднання «Львівська залізниця» про поновлення на посаді машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіального-галузевого обєднання «Львівська залізниця» (Т.1 а.с.224-229).

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 03.08.2015 р., апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 року залишено без змін (Т.1 а.с.269-271).

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних та кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.12.2015 р. касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03.08.2015 р. залишено без змін (Т.2 а.с.72-73).

З наведеного вбачається, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 р. набрало законної сили, а відтак, на підставі ч.1 ст. 423 ЦПК України може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23.10.2014 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 19.09.2014 р. між прокурором відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства, підтримання державного обвинувачення, розслідування кримінальних справ про злочини у сфері транспорту прокуратури Львівської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000017 від 31.07.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.09.2014 р. покарання у виді 5 (пять ) р. позбавлення волі із позбавленням права обіймати керівні посади, повязані із адміністративно-господарськими функціями терміном на 2 (два) роки та конфіскацією майна. Згідно з наказом (розпорядження) ВП «Стрийська дистанції колії» №328/ос від 01.12.2014 р. ОСОБА_2 звільнено з роботи, а саме з посади машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу за п.7 ст. 36 КЗпП України у звязку з набранням законної сили вироку суду. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача були безпідставними і відмовив у задоволенні позову про поновлення на роботі.

Не погоджуючись з вказаними судовим рішенням, 18.12.2017 р. ОСОБА_2 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року (Т.2 а.с.138-139).

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2018 р. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року та залишено вказане судове рішення в силі (Т.2 а.с.182-184).

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2018 р. ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2018 р. скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, як на підставу для скасування вказаного судового рішення, Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції помилково керувався нормами ЦПК України в редакції 2004 року та не дав оцінку посиланню заявника на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 р. у цивільній справі №453/582/16-ц, а також оцінку встановленій судомим рішенням обставині, яку заявник вважає нововиявленою.

На підставі наведеного, підсумовуючи доводи та підстави, викладені у заяві ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, які адресовані суду 18.12.2017 р., та доводи та підстави, зазначені заявником та його представником в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, з точки зору заявника та його представника слід вважати: належність посади машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу до категорії персоналу «Робітники» та відсутність у працівників таких обовязків, повязаних з виконанням адміністративно-господарських функцій, які підтверджені листом з Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 02.06.2015 року №М-246 із доданим до нього відповідним висновком, а також наявність відповідних записів про категорію персоналу «Робітники» в Наказі №302-ос від 20.05.2008 року, що підтверджено супровідним листом регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 29.02.2016 року №НГ-НЗ-1-10/690. Окрім цього, заявник та його представник, покликаючись на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 р., вважають, що нововиявленими обставинами слід також вважати порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення, яке полягало в тому, що перед його накладенням, у ОСОБА_2 не було відібрано пояснень; звільнення ОСОБА_2 відбулося з керівної посади, яку він не обіймав.

Суд не бере до уваги вказані доводи заявника та його представника, та вважає, що наведені ними підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами не відповідають вимогам ст.423 ЦПК України, а відтак, не можуть бути взяті судом до уваги та слугувати підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частиною 4 статті 423 ЦПК України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

У п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Так, як на одну з підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами заявник покликається на той факт, що посада машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу належить до категорії персоналу «Робітники», у таких працівників відсутні трудові обовязки, повязані з виконанням адміністративно-господарських функцій, яка підтверджена листом з Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 02.06.2015 р. № М-426. Так, листом Національного юридичного університету імені ОСОБА_7 від 02.06.2015 р. М-246, згідно якого посада машиніста-інструктора не належить до керівних, оскільки розташована в другій частині Випуску, що має назву «Робітники», тоді як характеристики керівних посад закріплено в першій частині.

Аналізуючи вказану підставу, суд звертає увагу, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області постановлено 07 травня 2015 року, а лист Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого датований 02.06.2015 р., а відтак вказаний доказ здобуто після розгляду справи судом першої інстанції. Окрім цього, слід вказати, що вказаний лист був долучений заявником до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції і слугував підставою для дослідження, як судом апеляційної, так і касаційної інстанції, які відмовили апелянту в скасуванні судових рішень. Також слід звернути увагу, що вказані у листі обставини про те, що посада машиніста-інструктора не належить до керівних, оскільки розташована в другій частині Випуску, що має назву «Робітники», то слід вказати, що під час розгляду справи судом першої інстанції досліджувалося в повному обсязі питання про віднесення посади заявника до керівних посад, вказані доводи описані в судовому рішенні, яке було переглянуто судами всіх інстанцій та набрало законної сили. В даному випадку слід звернути увагу на правові приписи п.2 ч.4 ст.423 ЦПК України, згідно яких не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. На підставі наведеного, слід прийти до висновку, що вказаний лист, який з точки зору заявника є доказом, який слугує підставою для поновлення його на роботі є доказом, який не досліджувався судом першої інстанції, а викладені в ньому обставини в повному обсязі досліджені судами всіх інстанцій і встановлено, що посада машиніста-інструктора належить до керівних посад, повязаних з виконанням адміністративно-розпорядчих функцій.

Що стосується покликань заявника та його представника на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 р., та викладені у ньому, з точки зору заявника та його представника фактів незаконного звільнення ОСОБА_2 з займаної посади, то в даному випадку слід вказати на наступне.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 р. у позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівська залізниця», третя особа Виробничий підрозділ «Стрийська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи відмовлено у звязку із пропуском строку, встановленого ст.233 КЗпП України (Т.2 а.с.147-148). Зокрема, згідно мотивувальної частини вказаного судового рішення, судом встановлено, що посада машиніста-інструктора бригади спеціального самохідного рухомого складу, яку займав ОСОБА_2 є «робітничою», і не відноситься до керівної посади, а відтак, останній не підпадав під звільнення як особа, яка займає керівну посаду, повязану із адміністративно-господарськими функціями. До вказаного висновку, суд прийшов на підставі наказу №302-ос від 20.05.2008 р. та робітничої інструкції машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу, затверджену начальником ВП «Стрийська дистанція колії», яку ОСОБА_2 отримав 05.02.2013 р.

Аналізуючи таку підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, як порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення, яке полягало в тому, що перед його накладенням, у ОСОБА_2 не було відібрано пояснень, то слід вказати, що така підстава повністю суперечить правовим приписам ч.5 ст.423 ЦПК України, згідно якої при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як вбачається з матеріалів справи №456/5091/14-ц, вказана підстава не була предметом розгляду судового спору в суді першої інстанції, чого не заперечили в судовому засіданні як заявник, так і його представник, питання законності накладення дисциплінарного стягнення лише в частині віднесення займаної ОСОБА_2 посади до керівної була предметом дослідження Сколівським районним судом Львівської області у справі №453/582/16-ц, а відтак незрозумілими є твердження представника заявника про те, що Сколівським районним судом Львівської області встановлено порушення при накладенні дисциплінарного стягнення, яке полягало у тому, що у заявника не було відібрано пояснень під час звільнення, вказані доводи спростовуються судовим рішення, в якому вказаний факт не встановлено, а відтак, доводи представника заявника в цій частині є голослівними і такими, що спростовуються вказаним судовим рішенням Сколівський районний суд Львівської області погодився з твердженням позивача лише в частині віднесення посади, яку він обіймав до «робітничої».

У звязку з наведеним, порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення, яке полягало у невідібранні пояснень у заявника під час його звільнення, на яке покликається заявник та його представник не було предметом судового розгляду, як при розгляді справи в Стрийському міськрайонному суді Львівської області, так і не було констатовано, як порушення під час розгляду справи Сколівським районним судом Львівської області, а відтак не може вважатися нововиявленою обставиною в розумінні ст.423 ЦПК України.

Що стосується покликань заявника та його представника на таку підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, як встановлення Сколівським районним судом Львівської області того факту, що посада машиніста-інструктора бригади спеціального самохідного рухомого складу, яку займав ОСОБА_2 є «робітничою», і не відноситься до керівної посади, а відтак, останній не підпадав під звільнення як особа, яка займає керівну посаду, повязану із адміністративно-господарськими функціями, то в даному випадку слід звернути увагу на наступне.

?Рішення Сколівського районного суду Львівської області прийнято 17.11.2017 р., про вказане судове рішення не могло бути відомо ні сторонам, ні суду, оскільки таке прийнято значно пізніше, аніж рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 року, покликання заявника на вказане рішення як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами суперечить п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», згідно якого обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З наведеного вбачається, що саме рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 р. не може вважатися нововиявленою обставиною в розумінні ст.423 ЦПК України, так і в розумінні п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», оскільки не існувало на момент постановлення судового рішення, яке є предметом спору.

Що стосується підстав, зазначених у рішенні Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 р., які слугували підставою для прийняття рішення про те, що посада машиніста-інструктора бригади спеціального самохідного рухомого складу, яку займав ОСОБА_2 є «робітничою», і не відноситься до керівної посади, то слід вказати, що до такого висновку суд прийшов зважаючи на наказ №302-ос від 20.05.2008 р. та робітничу інструкцію машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу, затверджену начальником ВП «Стрийська дистанція колії», яку ОСОБА_2 отримав 05.02.2013 р.

Суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що заявник ОСОБА_2 не знав про існування вказаних доказів і такі не були відомі суду першої інстанції під час постановлення рішення, зважаючи на наступне.

Відповідно до наказу №302-ос (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 20.05.2008 року, ОСОБА_2 з 20.05.2008 р. переведено з майстра з експлуатації та ремонту колійних машин важкого типу дільниця ІІ групи на машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу, категорія «Робітники». З вказаним наказом ОСОБА_2 ознайомлений, про що свідчить його власноручно проставлений підпис на вказаному наказі (Т.2 а.с.149). Дійсно, такий наказ відсутній був в матеріалах справи на час розгляду справи Стрийським міськрайонним судом Львівської області, однак під час розгляду справи судом долучено копію трудової книжки ОСОБА_2, в якій наявним є запис про вказаний наказ (Т.1 а.с.52), і вказаний доказ досліджувався судом першої інстанції. Суд не бере до уваги доводи заявника про те, що він не був ознайомлений з записами в трудовій книжці, оскільки в матеріалах справи міститься заява останнього про ознайомлення за матеріалами справи та підпис заявника про те, що він ознайомився (Т.1 а.с.198).

З наведеного вбачається, що заявник був обізнаний з існуванням наказу №302-ос від 20.05.2008 р. на час розгляду справи, а відтак, в даному випадку відсутні підстави для застосування п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

Відсутність покликань в судовому рішенні на вказаний наказ не спростовує висновків суду про те, що вказана підстава є нововиявленою в розумінні закону.

Що стосується робітничої інструкції машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу, затверджену начальником ВП «Стрийська дистанція колії», яку ОСОБА_2 отримав 05.02.2013 р., то така досліджувалася судом першої інстанції (Т.1 а.с.34-39), і на таку є покликання в судовому рішенні (Т.1 а.с.226), як на доказ того факту, що позивач був наділений адміністративно-розпорядчими функціями.

Постановляючи рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіального-галузевого обєднання «Львівська залізниця» про поновлення на посаді машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіального-галузевого обєднання «Львівська залізниця», суд оцінив вказаний доказ, а відтак, в даному випадку підлягає застосуванню норма п.1 ч.4 ст.423 ЦПК України, з гідно якої не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

У справах «Совтрансавто-Холдінг проти України», «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Христов проти України», «Желтяков проти України» «Рябих проти Росії», Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів, та що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Виходячи з правого аналізу норм ЦПК України та практики ЄСПЛ, можна стверджувати, що винятком з принципу остаточності рішень суду є наявність підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, тобто нововиявлених обставин у вигляді істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії», ЄСПЛ зазначено, що процедура скасування остаточного судового рішення у звязку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що підстави на які покликається заявник та його представник не можуть вважатися нововиявленими в розумінні закону та слугувати підставою для скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 55 Конституії України, ст.ст. 423-429 ЦПК України, Постановою Пленуму ВССУ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішеннями Європейського суду з прав людини «Совтрансавто-Холдінг проти України», «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Христов проти України», «Желтяков проти України» «Рябих проти Росії», «Правєдная проти Росії», суд,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» про поновлення на роботі за нововиявленими обставинами, та залишити в силі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» про поновлення на посаді машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1