Справа № 636/2308/18
Провадження № 2/636/1428/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

06 серпня 2018 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.,

при секретарі - Шиловій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила те, що їй на праві приватної власності належить будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_2 з 2013 року в будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі в спільному побуті, при цьому між ним та позивачем немає жодних домовленостей з приводу користування належним їй будинком, він вважається такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, до канцелярії суду від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи.

За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 03.05.2007 НОМЕР_1 (а.с. 5).

Згідно з довідкою про склад родини за вищезазначеною адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідач з жовтня 2013 року та по теперішній час в даному житловому будинку фактично не проживає, що підтверджується довідкою № 10 від 29.05.2011, виданою головою вуличного комітету ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідач зареєстрований у вказаному житловому будинку, але більше 5 років у будинку не проживає, його речей у даному житловому будинку немає; однак на відповідача продовжують нараховуватися комунальні платежі, які позивач вимушена сплачувати самостійно, участі в поліпшенні стану житлового будинку за весь час реєстрації відповідача за вказаною адресою останній не брав, позивач самостійно утримує відповідний житловий будинок в належному стані, здійснює його поточний ремонт.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Той факт, що за адресою будинку, який належить позивачу, зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинна сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Таким чином, оскільки відповідач фактично в житловому будинку позивача не проживає, не здійснює оплату за користування житловим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та, враховуючи те, що у позивача з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному житловому будинку, відповідач вважається таким, що втратив право користування житловим будинком.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя -