АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 2-1605/07

Провадження № 22-ц/790/3178/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Кружиліної О.А,

суддів: Бровченка І.О., Кіся П.В.,

за участю секретаря Сементовської О.М.

імена (найменування сторін):

заявник ОСОБА_1

представник заявника ОСОБА_2

заінтересовані особи державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Купянськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області

представник заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Купянського міськрайонного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року в складі судді Скородєлової В.В.,

в с т а н о в и в :

30 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Купянськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту МР ВДВС) ОСОБА_3 від 16 березня 2018 року, винесену у виконавчому провадженні ВП №14192816 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця МР ВДВС ОСОБА_3 від 16 березня 2018 року, винесену у виконавчому провадженні ВП №14192816 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межи України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Скаргу мотивував тим, що Купянським міськрайонним судом Харківської області видано виконавчий лист на виконання рішення суду по справі №2-1605 від 10 вересня 2007 року по стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2007 року.

Отримавши розрахунок державного виконавця від 24 січня 2018 року, у лютому місяці, йому стало відомо, що за вищенаведеним виконавчим листом виконавче провадження відкрито 12 серпня 2009 року. Про вищевказане рішення суду йому було відомо, але після цього вони з позивачкою продовжували проживати однією сімєю після розірвання шлюбу, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, виховували разом дитину та мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому. По лютий 2018 року він не здогадувався про стягнення в примусовому порядку з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_5.

З 19 квітня 2015 року він не проживає однією сімєю із ОСОБА_4 за вищенаведеною адресою, але при цьому остання залишилась проживати у вищезазначеній квартирі.

21 лютого 2018 року ОСОБА_4 переїхала з квартири, залишивши її без меблів та побутової техніки, яка була придбана за час спільного проживання та зі значною сумою боргу за комунальні послуги, яка складає близько 11 000 грн, які накопичились з моменту, коли він виїхав.

За весь час сумісного та окремого проживання ОСОБА_4 не повідомляла його, що вона передала виконавчий лист до виконавчої служби про стягнення з нього аліментів на утримання доньки.

Крім того, після початку окремого проживання, він допомагав своїй донці матеріально, в подальшому в Приватбанку для перерахування коштів була відкрита картка ЮНІОРА, за період з березня 2017 року по 1 березня 2018 року на картку доньки ним було перераховано 6 654 грн.

Також ОСОБА_1 зазначав, що ознайомившись з виконавчим провадженням, йому стало відомо, що листи, постанови, рішення, виклики до нього, як боржника, впродовж з 2009 року по січень 2018 року державною виконавчою службою не направлялися.

У лютому 2018 року він листом надав необхідну інформацію до державного виконавця та просив утриматися від виконання заходів, визначених пунктом 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» до вирішення питання, щодо оспорювання заборгованості з аліментів в судовому порядку.

20 березня 2018 року направив звернення до Головного Територіально управління юстиції з цього ж питання. Однак, 21 березня 2018 року засобами поштового звязку ним отримано оскаржувані постанови держаного виконавця від 16 березня 2018 року.

Заявник вважав, що у відповідних постановах не наведено жодного аргументу, доводу, мотивів, підтверджених доказами того, що заборгованість у боржника по сплаті аліментів виникла саме з його вини, а тому застосування таких заходів на його думку є передчасними та не обґрунтованим.

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги мотивовані тим, що судом не враховані ті обставини, що під час слухання справи у суді першої інстанції державний виконавець повідомив суд, що заходи щодо примусового стягнення з боржника аліментів почили вживатися лише з 16 березня 2018 року, після отримання скарги на бездіяльність державного виконавця від ОСОБА_4, датованою 15 березня 2018 року. Докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, якщо інше не встановлено законом.

У відповідній судовій справі наявна ухвала Купянського міськрайонного суду Харківської області по справі № 2-1605 від 15 листопада 2013 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, з якої вбачається, що державний виконавець звертався з поданням до суду з мотивів того, що боржник нібито за викликами виконавця не зявлявся, про доходи не повідомляв, у звязку з чим утворилась заборгованість.

У задоволенні такого подання було відмовлено, з тих підстав, що державний виконавець не надав суду жодних доказів викладених у поданні, оскільки боржника навіть не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження.

Вважав, що таке рішення суду в повній мірі підтверджує бездіяльність державного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 МР ВДВС вважав, що оскаржувані дії були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, а тому вимоги, викладені в скарзі є необґрунтованими, у звязку з чим ухвалу Купянського міськрайонного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Зокрема, відповідно до частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідним органам після закінчення строку, визначеного частиною 5 статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Згідно частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не може бути застосовано у разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основаного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю 1,2 групи, визначеної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 спрямована на порушення державним виконавцем конституційних прав, свобод та обовязків людини та громадянина.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із положень статей 447-451 ЦПК України та своє рішення мотивував тим, що боржнику було відомо про зобовязання зі сплати аліментів, останній був присутній при винесенні рішення, позов про стягнення аліментів визнав у повному обсязі. Судом зазначено, що боржник ОСОБА_1 не працює, проте, не працевлаштування не звільняє його від сплати аліментів, питання про розстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами не розглядалось. Посилання боржника на придбання для дитини одягу, що підтверджує відповідними квитанціями, на думку суду є додатковими витратами на дитину і не мають відношення до сплати аліментів. Також судом не прийнято до уваги посилання боржника на те, що з березня 2017 року по березень 2018 року він перераховував на картку доньки кошти в сумі 6 654 грн, оскільки рішенням суду встановлено, що аліменти стягуються на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини. Оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і суд вважав, що право заявника не було порушено.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2007 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2007 року, до повноліття дитини.

12 серпня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Купянському міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконавчого листа № 2-1605 від 10 вересня 2007 року.

16 березня 2018 року державним виконавцем МР ВДВС ОСОБА_3 винесено постанови, якими обмежено ОСОБА_1. у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, оскільки згідно довідки розрахунку державного виконавця станом на 01 січня 2018 року заборгованість за аліментами становить 86 448,81 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Згідно частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів виконавчого провадження № 14192816, яке було оглянуто у суді апеляційної інстанції, вбачається, що вимоги щодо повідомлення боржника про розрахунок заборгованості, передбачені частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не виконані, а саме відсутні дані реєстру відправки боржнику зазначеного розрахунку.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження не містять даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 взагалі повідомлений про те, що відкрито провадження за виконавчим листом № 2-1605 від 10 вересня 2007 року, а усі заходи примусового стягнення аліментів з боржника почали вживатися державним виконавцем вже після винесення постанови від 16 березня 2018 року, а саме після отримання державним виконавцем скарги на її бездіяльність від ОСОБА_4 від 15 березня 2018 року.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що державним виконавцем МР ВДВС був порушений порядок стягнення аліментів, передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувані постанови державного виконавця винесені з порушенням зазначеної норми, що є підставами для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця МР ВДВС ОСОБА_3

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення і ухвалює нове рішення з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 37, 382- 384, 389, 390 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Купянського міськрайонного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Купянськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 від 16 березня 2018 року, винесену у виконавчому провадженні ВП № 14192816 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Купянськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 від 16 березня 2018 року, винесену у виконавчому провадженні ВП № 14192816 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_6