Справа № 504/1467/18
06.08.2018 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Жовтан П.В.,
за участю секретаря - Сокурцової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи - відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який на разі розірвано, вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з донькою не зустрічається, у її вихованні, інтелектуальному розвитку, матеріальному забезпеченні участі не приймає, свої батьківські обов'язки не виконує, створює перешкоди у виїзді доньки за кордон для участі у спортивних змаганнях, що може негативно вплинути на її майбутній розвиток як спортсмена. Нинішній чоловік позивача ОСОБА_4 займається вихованням дитини, її фізичним розвитком, піклується про її здоров'я та щиро любить дитину. При організації участі дитини у спортивних змаганнях з тенісу за кордоном, необхідно було дозвіл батька, однак відповідач відповідний дозвіл не надав, а тому позивачу довелося звертатися за дозволом до суду, проте відповідач заперечував проти позову, судовий процес не дав бажаного результату. На підставі наведеного позивач вважає, що батько дитини ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків, тому і звернулася до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 не з'явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.88).
В судові засідання при розгляді справи по суті, призначені на 12.07.2018р., 06.08.2018. відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час та місце проведення судових засідань був сповіщений своєчасно, належним чином за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак до суду повернулися повідомлення з відміткою «відмова від одержання» (а.с.78, 87).
В судове засідання представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з'явився, про дату, час та місце проведення судових засідань був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав заяву про розгляд справи без участі (а.с.79, 80)
Згідно ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 14.09.2007р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб, актовий запис №698. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 06.07.2011р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.7, 8).
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10).
З позову вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилася проживати з матір'ю, спору з батьком щодо визначення місця проживання доньки не було.
07.10.2011 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 448. У результаті шлюбу позивач змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.9).
На даний час дитина ОСОБА_2 проживає разом із позивачем та вітчимом ОСОБА_4 у належній їм на праві спільної часткової приватної власності квартирі, розташованій в АДРЕСА_1 (а.с.11, 40).
З висновку результатів психологічного дослідження ОСОБА_2 від 02.04.2014р., виданого сімейним психологом, психотерапевтом, членом УСП ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 любить своїх батьків (матір та вітчима) та відчуває близький зв'язок з кожним із них, відносини дитини із вітчимом можна характеризувати як близькі, теплі, довірливі, ОСОБА_3 однозначно ідентифікує себе зі своїми батьками (матір'ю та вітчимом), відчуває цілісність та неподільність своєї сім'ї. Дитина впевнена, що її батьки (матір та вітчим) - це її батьки, а порушення даної впевненості може стати непоправною травмою. Реальний батько стерся з пам'яті дитини, оскільки він пішов з життя дівчини в надто ранньому віці. Вітчим, який замінив батька, зміг успішно з цим впоратися не тільки на свідомому рівні, але і на глибинному внутрішньому психологічному. Сімейний психолог радить розповісти правду про рідного батька тільки після тог, як ОСОБА_3 стане зрілою та психологічно незалежною особистістю (а.с.41-42).
При цьому суд враховує позитивну характеристику дитини та її сім'ї (матері та вітчима) з Одеського НВК №90 ім. О.С, Пушкіна. З даної характеристики також вбачачається, що біологічний батько дівчинки ОСОБА_2 жодного разу не відвідував школу, ОСОБА_3 ніколи не згадувала про нього (а.с. 43).
З пояснень - характеристик сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9. ОСОБА_10, ОСОБА_11 встановлено, що сім'я ОСОБА_3 характеризується виключно з позитивної сторони, те, що ОСОБА_4 не є рідним батьком дівчинки їм відомо не було, оскільки останній відноситься до неї як до рідної, біологічного батька дитини жодного разу не бачили (а.с.61-70).
Крім того, суд приймає до уваги позитивну характеристику дитини з ТОВ «Спорт-сервіс», те, що вона займається у «Одеській академії тенісу», має численні нагороди та для подальшого підвищення особистого професійного рівня потребує участі у міжнародних турнірах. (а.с. 44-60).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 двічі викликався на засідання ради опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, однак на засідання не з'явився (а.с.32-33, 34, 35).
На підставі викладеного, враховуючи рішення членів ради опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.06.2018р., Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вирішила вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний висновок №Т-1404 від 14.06.2018р. (а.с.32-33).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, суд, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки відповідач ухиляється від батьківського обов'язку з виховання дитини, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки призведе до того, що дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачений статтею 23 Конституції України.
Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст. 141, 164-166, 181-183 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути із ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (НОМЕР_1, виданий 10.09.1999р. Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: П.В. Жовтан