Справа № 2-825/10 Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/936/18 Категорія: 20 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів Федонюк С.Ю., Данилюк В.А.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника стягувача - ОСОБА_1,

боржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у даній справі, обґрунтовуючи її тим, що на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 01 лютого 2010 року у справі №2-825/10 їй був виданий виконавчий лист, який вона пред'явила до виконання у Другий ВДВС Луцького МУЮ. За результатами проведення виконавчих дій 30 вересня 2013 р. виконавче провадження № 34408218 завершено в порядку п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, повернуто виконавчий документ стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна. Однак оригінал виконавчого листа на її адресу не надійшов, тобто був втрачений. З посиланням на вищенаведене просить суд поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області виданого 01 вересня 2010 року на примусове виконання заочного рішення суду від 01 лютого 2010 року у цивільній справі №2-825/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Видати стягувачу ОСОБА_3 дублікат виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області виданого 01 вересня 2010 року на примусове виконання заочного рішення суду від 01 лютого 2010 року у цивільній справі №2-825/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити постанову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних мотивів.

Постановляючи оскаржену ухвалу про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, місцевий суд виходив з того, що рішення Луцького міськрайонного суду від 01 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів не виконане, а також те, що неотримання стягувачем постанови державного виконавця про завершення виконавчого провадження, а також оригіналу виконавчого документу, є поважною причиною для поновлення строку для пред'явлення його до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Зазначені висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 01 лютого 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційнього суду Волинської області від 10 березня 2011 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 38 600 грн. завдатку та додаткової суми у розмірі завдатку, 386 грн. витрат по оплаті судового збору, 120 грн.. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 39106 грн..

З метою примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 01 лютого 2010 року Луцьким міськрайонним судом 01 вересня 2010 року було видано виконавчий лист № 2-825/10.

Виконавчий лист був пред'явлений стягувачем для примусового виконання до Другого відділу державної виконавчої служби, на виконання якого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №34408218. За результатами проведення виконавчих дій 30 вересня 2013 р. виконавче провадження № 34408218 завершено в порядку п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, повернуто виконавчий документ стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна.

З копії журналу вихідної кореспонденції за 2013 року та копії списку відправлень рекомендованих листів за 25.03.2014 року, вбачається направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувану винесеного в рамках виконавчого провадження № 3440821 стосовно боржника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_3

Листом ПАТ «Укрпошта» від 20.08.2018 року № 1853-П-21724 повідомило суд, що здійснити документальну перевірку пересилання реєстрованого поштового відправлення на адресу ОСОБА_3 прийнятого до пересилання 25.03.2014 року у відділі поштового зв'язку №25 м.Луцьк не надається можливим, оскільки виробничі документи знищені по закінченню встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на час звернення до суду) стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік підстав, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що оригінал виконавчого листа був втрачений в процесі проведення виконавчих дій, доказів направлення стягувачу оригіналу виконавчого листа матеріали справи не містять та судом не здобуто, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2010 року, яким захищено права ОСОБА_3 шляхом стягнення коштів з ОСОБА_2, тривалий період часу (8 років) ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконано.

Не виконання рішення суду, яке набрало законної сили, на виконанні якого наполягає стягувач, фактично нівелює сутність судового захисту та судового рішення , що є недопустимим.

Таким чином, за обставин відсутності доказів направлення державною виконавчою службою на адресу стягувача ОСОБА_3 виконавчого документа, необізнаність про втрату виконавчого документа, а відтак позбавлення стягувача можливості дізнатись про хід здійснення виконавчого провадження є поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З врахуванням викладеного суд першої інстанції у повній мірі захистив права стягувача ОСОБА_3 поновивши пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа та видав дублікат виконавчого листа, який був втрачений не з її вини, з врахуванням обставин справи та норм матеріального, процесуального права, які регулюють дані правовідносини.

Твердження боржника в апеляційній скарзі про те, що доказів поважності пропуску стягувачем строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання не надано не заслуговують на увагу та спростовуються дослідженими судом матеріалами справи, оскільки судом встановлено, що оригінал виконавчого листа втрачено в процесі проведення виконавчих дій, на адресу стягувача ОСОБА_3 він не надходив, а стягувач зверталась з запитом до органів ДВС з метою захисту та відновлення своїх порушених прав.

Разом з тим, подання стягувачем ОСОБА_3 28 вересня 2017 року до суду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та відмова у її задоволенні не позбавляє стягувача права звернутись до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання оскільки видача дубліката виконавчого листа взаємопов'язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається боржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачає. Доводи апеляційної скарги не спростовують вправильних висновків суду та не впливають на законність даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в частині видачі дубліката виконавчого документа шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді