Справа № 303/3661/18
ряд. стат. звіту - 47
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Монич В.О.

секретар судових засідань Штець І.І.

Справа №303/3661/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05 липня 2004 року між нею (ОСОБА_2) та ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 11. Під час даного шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, останнім часом сімейне життя між ними суттєво погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Так, з відповідачем не проживають разом понад 3 роки і збереження їх сім'ї та спільне проживання є неможливим. Також зазначає, що неповнолітні діти ОСОБА_4, 2005 року народження та ОСОБА_5, 2012 року народження, перебувають на повному її утриманні, однак у зв'язку із збільшенням потреб дітей, вона не взмозі самостійно матеріально забезпечувати їх, оскільки ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи з дитинства і потребує більшої матеріальної допомоги, так як їй постійно потрібно ліки, процедури та заняття, що складає значні витрати. У свою чергу син ОСОБА_5 здоровий, але також потребує матеріального утримання. Тому, на підставі вищенаведеного вона (ОСОБА_2) звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та ОСОБА_3 - 05 липня 2004 року у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області за актовим записом №11 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "ОСОБА_2", неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на виховання при матері, стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, 2005 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення нею повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, 2012 року народження, в розмірі 1500 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на її користь сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає і проти їх задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 виданого повторно Мукачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 05 квітня 2018 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстровано шлюб 05 липня 2004 року, про що зроблено актовий запис за №11 (а.с.8).

-2-

У сторін по справі народилося двоє дітей: ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія Свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого повторно Мукачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 05 квітня 2018 року (а.с.9), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія Свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого повторно Мукачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 05 квітня 2018 року (а.с.10).

З копії Довідки за № 1483 виданої виконавчим комітетом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 18 червня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 і до складу її сім'ї входять: чоловік - ОСОБА_3 (не проживає); син - ОСОБА_7, 1997 року народження, донька - ОСОБА_4. 2005 року народження, ОСОБА_5. 2012 року народження (а.с.11).

Згідно копії Медичного Висновку № 640/44 про дитину - інваліда віком до 18 років від 23 квітня 2018 року, ОСОБА_4, 14 липня 2005 року хворіє на захворювання (патологічний стан), що відповідає розділу І пункту 3 підпункту 3.15 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року за № 454/471/516 (а.с.12).

Відповідно до Довідки наданої Чинадіївською дільничною лікарнею від 18 червня 2018 року, ОСОБА_5 - здоровий (а.с.13).

Розглядаючи позовну вимогу ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається.

Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Так, судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які для повного і гармонійного розвитку їх особистості повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні.

На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 залишити прізвище - "ОСОБА_2".

Розглядаючи позовну вимогу ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд приходить до наступного висновку.

Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

-3-

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, судом знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом І групи, у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн., яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн., яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ним повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем також визнано, що діти а особливо діти-інваліди у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні дітей мінімально необхідними благами, що потрібні для їх життя та виховання. Тому обов'язок відповідача ОСОБА_3, як батька утримувати та надавати доньці та сину матеріальну допомогу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - підлягають до задоволення.

-4-

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 та держави.

Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст.ст.4, 104, 105, 110, 112, 113, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, у виконавчому комітету Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області - 05 липня 2004 року, актовий запис №11 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 залишити прізвище - "ОСОБА_2".

Дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на виховання при матері ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачені судові витрати у розмірі - 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі - 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Головуючий В.О.Монич