РІШЕННЯ

іменем України

02 липня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бібіка О.В.,

за участю секретаря - Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом та за законом,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання за нею права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області матері ОСОБА_2 та в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиман Зміївського району Харківської області брата ОСОБА_3 у вигляді:

земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 3,380 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлій матері ОСОБА_2 згідно державного акту серії НОМЕР_4;

земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 3,0757 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлому брату ОСОБА_3 згідно державного акту серії НОМЕР_5.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області померла її мати ОСОБА_2.

Факт родинних відносин між нею та померлою підтверджується: даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_6, та свідоцтва про одруження з ОСОБА_4 серії НОМЕР_7.

Мати у шлюбі не перебувала.

Останнім місцем її реєстрації та проживання була наступна адреса: АДРЕСА_1, а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Лиман Зміївського району Харківської області.

Після смерті матері відкрилася спадщина.

26.09.2008 мати склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно їй - ОСОБА_1 та братові - ОСОБА_3.

Станом на день смерті матері, разом з нею за однією адресою був зареєстрований брат (син померлої) - ОСОБА_3.

Фактично, з матір'ю на день смерті постійно проживала і вона, оскільки мати потребувала стороннього догляду в силу свого віку та стану здоров'я, в зв'язку з чим, тому вважає, що прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем станом на момент смерті.

До нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався.

13.11.2017 рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі №621/2318/17 було встановлено юридичний факт, а саме той факт, що ОСОБА_1 - з січня 2013 року постійно та безперервно проживала разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_2 та братом - ОСОБА_3 (сином ОСОБА_2) за адресою: АДРЕСА_1 та на день їх смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, спадщину після смерті матері прийняло 2 особи: - ОСОБА_1 (донька) та ОСОБА_3 (син).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиман Зміївського району Харківської області помер брат ОСОБА_3.

Останнім місцем реєстрації та проживання брата була наступна адреса: АДРЕСА_1, а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Лиман Зміївського району Харківської області..

Після смерті брата відкрилася спадщина, яка була успадкована ним після смерті матері.

Заповіту брат не залишав, рідні не мав.

Станом на день смерті брата разом з ним ніхто не був зареєстрований.

До нотаріальної контори із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався.

Спадщину після смерті брата прийняла лише вона - ОСОБА_1.

Після отримання вказаного вище рішення суду, вона звернулася до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В., де 08.12.2017 року на її ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину після смерті брата та матері у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Але прийнятою та не переоформленою залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали померлим на підставі державних актів.

Оформити свої спадкові права на земельні ділянки вона не має можливості у зв'язку з відсутністю оригіналів державних актів.

Приватним нотаріусом 23.05.2018 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтв про право на спадщину у вигляді земельних ділянок.

Ухвалою судді від 11.06.2018 відкрито провадження у справі, призначене підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксування, на задоволенні позовної заяви наполягала.

Представник відповідача територіальної громади в особі Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, сільський голова Бутко О.В. направив лист про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнала повному обсязі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннямиЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Лиман Зміївського району Харківської області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_8. (а. с. 12)

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_2, як доньки та матері підтверджується: копією свідоцтва про народження 04.12.1978 року ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 та копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_7 (а. с. 13, 14).

Останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_2 була наступна адреса: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради №299 від 29.05.2018. (а. с. 50).

За життя, 26.09.2008 року, ОСОБА_2 склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно в рівних частках - ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Заповіт посвідчено 26.09.208 секретарем виконкому Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі №784. (а. с. 52).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

Станом на день смерті ОСОБА_2, разом з нею за однією адресою був зареєстрований син померлої - ОСОБА_3. (а. с. 50).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиман Зміївського району Харківської області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_9 (а. с. 15).

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 як сестри та брата підтверджується наступними документами: - даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 (а. с. 13); - даними копії свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_7 (а. с. 14); - даними копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_10 між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а. с. 16); - даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_11 (а. с. 17).

Останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 була наступна адреса: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради №300 від 29.05.2018. (а. с. 51).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка була успадкована ним після смерті матері ОСОБА_2

До нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався.

13.11.2017 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили, по справі №621/2318/17 було встановлено юридичний факт, а саме той факт, що ОСОБА_1 - з січня 2013 року постійно та безперервно проживала разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_2 та братом - ОСОБА_3 (сином ОСОБА_2) за адресою: АДРЕСА_1 та на день їх смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 21-24).

08.12.2017 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті матері ОСОБА_2, та складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті брата ОСОБА_3, та складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказані свідоцтва посвідчені приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., реєстр/№№1433, 1434. (а. с. 25, 26, 27, 28).

До складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 входить: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,380 Га, яка знаходиться на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", яка належала померлій ОСОБА_2 згідно державного акту серії НОМЕР_4 (кадастровий НОМЕР_2).

До складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 входить: - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0757 Га, яка знаходиться на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", яка належала померлому ОСОБА_3 згідно державного акту серії НОМЕР_5 (кадастровий НОМЕР_3).

Оригінали державних актів, які б підтверджували право власності померлих на вказані земельні ділянки були загублені у зв'язку з чим були розміщенні оголошення в газеті "Зміївський кур'єр" від 18-24 грудня 217 року №51 (1236) (а. с. 33, 34).

Крім того, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копіями постанов від 23.05.2018 року. (а. с. 47, 48).

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В ч. 1, 2 ст. 182ЦК України зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з копій витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №№НВ-018 від 23.03.2018 року та №НВ-018 від 28.03.2018 року право власності померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельні ділянки із кадастровими номерами, які зазначені в наданих позивачем копіях державний актів (а. с. 29, 31), співпадають з кадастровими номерами земельних ділянок про державну реєстрацію прав на які внесено до Державного земельного кадастру. (а. с. 35-37, 41-46).

Тобто, позивачем доведено факт належності спадкодавцям на праві власності земельних ділянок, які входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частиною 3 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 та спадкоємцем другої черги після смерті брата ОСОБА_3, який фактично прийняв спадщина за заповітом після смерті матері, однак за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину, та відповідно до положень ч. 3 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, що залишилася після смерті спадкодавців.

Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Оформити свої спадкові права на земельні ділянки не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 3,380 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлій матері ОСОБА_2 та земельну ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 3,0757 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлому брату ОСОБА_3 може бути визнане судом.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 13, 200, 206, 229, 247, 259, 261, 265, 168, 352, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області матері ОСОБА_2 та в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиман Зміївського району Харківської області брата ОСОБА_3 у вигляді: - земельної ділянки "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", площею 3,380 Га, яка знаходиться на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", кадастровий НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиман Зміївського району Харківської області брата ОСОБА_3 у вигляді: - земельної ділянки "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", площею 3,0757 Га, яка знаходиться на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", кадастровий НОМЕР_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Харківської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення складено 02.07.2018 року.

Суддя О.В. Бібік