Справа № 136/791/18
провадження № 2/136/443/18
РІШЕННЯ

іменем України

"18" грудня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенко Д.Т.

секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту батьківства, -

учасники справи:

заявник ОСОБА_1,

представник заявника ОСОБА_3,

заінтересована особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 04.12.2017, є її, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рідним батьком.

Підставність заяви вона обґрунтовує тим, що 08.08.1992 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та її матірю ОСОБА_5, який було розірвано 28.11.1992, утім вони продовжували проживати однією сімєю, вели спільне господарство. Під час їх спільного проживання народилась вона, ОСОБА_1, а оскільки шлюб між батьками вже було розірвано, то у свідоцтві про її народження відомості про батька вказані зі слів матері.

18.10.2017 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті вчинив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів належне йому майно заявниці. За життя заповіт не змінювався та не скасовувався спадкодавцем.

04.12.2017 ОСОБА_4 помер, а після його смерті відкрилась спадщина. В межах визначеного законодавцем строку на прийняття спадщини до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулись: вона, ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом та сестра спадкодавця ОСОБА_2, як спадкоємець другої черги спадкування за законом, в результаті чого нотаріусом було відкрито спадкову справу. Утім заявник, маючи перевагу на спадкування за заповітом усього майна, позбавлена можливості реалізувати свої права в нотаріальному порядку, оскільки як зясувалось правочин вчинений спадкодавцем містить недоліки в частині зазначення прізвища останнього, який не було застережено особою, яка посвідчувала заповіт, отож з метою спадкування майна за законом, як спадкоємцем першої черги, а також звільнення її від сплати податку як спадкоємця першого ступеня споріднення та сплати податку за нульовою ставкою, заявник звернулась до суду із вказаною заявою.

Заінтересованою особою було надано відзив на заяву, відповідно до якого вона просить суд відмовити в задоволені заяви у повному обсязі, мотивуючи тим, що заявниця народилась 17.11.1998, тобто по збігу шести років після розлучення її брата ОСОБА_4 та матері заявниці ОСОБА_5, які прожили у шлюбі лише декілька місяців. Крім цього, після розлучення з 1992 року мати заявниці проживала з іншим чоловіком, а з її братом не підтримувала жодних стосунків. Свідки про допит яких клопотала заявниця жодним чином не підтвердять кровного споріднення заявниці із ОСОБА_4, а також вони не були очевидцями усіх подій в населеному пункті, якому не проживали, а вимоги, що заявниця ставить на вирішення суду не підлягають до задоволення, оскільки в даному випадку слід встановлювати факт батьківства, а не родинних відносин із спадкодавцем.

20.06.2018 заявницею було подано відповідь на відзив та заяву, в якій уточнено вимоги, де вона просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 04.12.2017 стосовно неї, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також вважає аргументи наведені заінтересованою особою у відзиві необґрунтованими та такими що не спростовують фактичні обставини справи.

Ухвалою суду від 21.05.2018 за клопотанням заявника було витребувано докази, а саме копію спадкової справи до майна померлого 04.12.2017 ОСОБА_4 та актові записи громадян про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4, вирішено питання про виклик свідків.

За клопотанням заявниці до матеріалів цивільної справи судом було вирішено долучити копії фотознімків на яких зображена заявниця разом із ОСОБА_4

07.09.2018 ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання заінтересованої особи ОСОБА_2 про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з мотивів існування між ними спору про право.

26.10.2018 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Кривенко Д.Т.

У судовому засіданні заявниця та її представник заяву про встановлення факту батьківства підтримали, просили суд її задовольнити. Додатково заявниця суду пояснила, що за життя ОСОБА_4 визнавав її своєю донькою, вони з її матірю хоч і не проживали спільно, однак батько з нею спілкувався, водив її інколи до школи, купував речі, велосипед. Коли з нею сталась трагічна подія та вона потрапила в ДТП, батько приходив довідуватись до неї в лікарню. Також приходила довідуватись у лікарню заінтересована особа, яка на прохання батька приносила продукти харчування, гроші та медикаменти.

Заінтересована особа просила суд в задоволенні заяви відмовити, зіславшись на обставини викладені у відзиві, суду пояснила, що її брат проживши з матірю заявниці декілька місяців у шлюбі, його розірвали та з того часу спільно не проживали. Після народження заявниці її мати регулярно виманювала грошові кошти у її брата, який останній з незрозумілих для неї причин надавав їй постійно. При цьому, ОСОБА_4 оплачував день народження заявниці, її навчання, чому він так робив було незрозуміло. У той же час, на момент народження заявниці мати її проживала з іншими чоловіками, відтак батьківство брата щодо заявниці є неможливим.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть у справі, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив, що ОСОБА_1 народилась 17.11.1998 в селі Ясенки Липовецького району, її батьками зазначено: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_5, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія І-АМ №360587 (а.с.7).

Як убачається із ОСОБА_7 з Державного реєстру актів цивільного стану про народження сформованого 16.01.2018 (а.с.11), відомості про батька ОСОБА_1 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері.

18.10.2017 на імя заявниці ОСОБА_1 було складено заповіт ОСОБА_4, відповідно до якого останній заповів їй усе своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі усе на що він матиме право по закону на день своєї смерті (а.с.12). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавця, на що вказує відмітка вчинена секретарем Лукашівської сільської ради на зворотній стороні правочину.

04.12.2017 ОСОБА_4 помер, на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ №402273 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи №4/2018 до майна померлого 04.12.2017 ОСОБА_4, яка була заведена приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу та витребувана за клопотанням заявника встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась заінтересована особа ОСОБА_2, будучи рідною сестрою спадкодавця, в підтвердження чому надано свідоцтво про народження, про укладення шлюбу, ОСОБА_7 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень, як спадкоємець другої черги спадкування за законом. Заявниця ОСОБА_1, як спадкоємець за вищевказаним заповітом від 18.10.2017 також використала своє право на спадкування в межах визначеного законодавством строку.

У заяві заявник стверджує, що реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку за особистим розпорядження спадкодавця, яке надає переваги у випадку наявності спадкоємців за законом, не має можливості, оскільки заповіт містить недоліки, де прізвище заповідача в нижній частині заповіту вказано не «Сікоренко», як у верхній, а «Олексієнко», на що звернув увагу нотаріус. У той же час спадкодавець є її рідним батьком, відтак вона має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги спадкування, утім відсутні письмові докази на підтвердження факту батьківства спадкодавця стосовно неї, що стало підставою звернення до суду із даною заявою.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС 1969 р., беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Судом встановлено, що заявник народилась 17.11.1998, тому до даних правовідносин суд застосовує відповідні правила КпШС.

Як було встановлено, запис про батька у свідоцтві про народження заявниці проведено відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, отож заявник наділена право на звернення до суду із даною заявою.

У ході судового розгляду за клопотанням заявниці було допитано свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які суду показали, що ОСОБА_4 хоча і не перебував із ОСОБА_5 уже в зареєстрованому шлюбі, утім відносини вони підтримували та періодично проживали спільно, вели спільний побут, мали ознаки сімї, однак коли ОСОБА_4 починав зловживати спиртними напоями він застосовував фізичну силу до матері заявниці, тому та була вимушена іти від нього. За життя ОСОБА_4В визнавав заявницю своєю рідною дочкою, надавав їй фінансову допомогу періодично, а після ДТП його прихильність до заявниці ще більше зросла. З часом коли він захворів, то вказував, що має намір здійснити своє волевиявлення шляхом вчинення заповіту на користь заявниці.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано заявницю, яка суду показала, що ОСОБА_4 за життя визнавав її рідною дочкою, називав її лагідно «донечкою», по можливостях надавав їй постійно грошові кошти, хоча вони не проживали однією сімєю разом з ним та мамою. Його турбота виявлялась також в участі в її вихованні, він неодноразово приходив до школи на свята, де також приймав участь, купляв їй речі, вона періодично приходила до бабусі, тобто матері ОСОБА_4, яка також визнавала її онукою, а заінтересована особа ОСОБА_2 це могла споглядати. На даний час категорична позиція заінтересованої особи щодо невизнання її племінницею, на її думку, зумовлена лише матеріальним інтересом на отримання спадкового майна належного батькові.

За клопотанням заінтересованої особи було допитано свідків ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які суду показали, що ОСОБА_4 за життя зловживав спиртними напоями, а тому лише тільки в цей період мати заявниці мала можливість виманювати у нього гроші, коли він був тверезий, то жодної уваги не приділяв а ні матері заявниці, а ні заявниці. У період коли він хворів на тяжку хворобу догляд за ним здійснювала заінтересована особа ОСОБА_2 та її сімя, які здійснювала його поховання, заявниця до нього не приходила.

В ході судового розгляду судом було досліджено фотознімки, на яких зображена заявниця разом із ОСОБА_4 та іншими особами на святкуванні урочистих подій у школі.

Суд, надавши оцінку усім зібраним у справі доказам, які безпосередньо дослідив, дійшов висновку, що заявником надано належні та допустимі докази, які в сукупності достовірно підтверджують визнання ОСОБА_4 свого батьківства стосовно заявниці, участь у її вихованні та утриманні. Від встановлення даного факту залежать майнові права заявника, оскільки вона, будучи рідною дочкою спадкодавця має право на спадкування як спадкоємець першої черги спадкування, що надає їй значні переваги за наявності інших спадкоємців та неточностей допущених у особистому розпорядженні спадкодавця. У даному випадку спір про право відсутній.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована, тому підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного ст.53, 55 КпШС України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: поштовий індекс 22536, с. Ясенки, вул. Соборна, 23, Липовецького району Вінницької області, РНОКПП - НОМЕР_1), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: поштовий індекс 22536, с. Ясенки, вул. Соборна, 37, Липовецького району Вінницької області, РНОКПП - НОМЕР_2) про встановлення факту батьківства, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4, який помер 04.12.2017 в селі Ясенки, Липовецького району Вінницької області, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27.12.2018.

Суддя Д.Т. Кривенко