Справа № 206/5337/2012
Провадження № 22-ц/772/1804/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Медяний В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 рокуСправа № 206/5337/2012м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2014 року (головуючий суддя Бойко В.М.), час постановлення якої невідомий, у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, дата складення повного судового рішення 13 лютого 2014 року, у цивільній справі за поданням заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань ОСОБА_3,

встановив:

13 лютого 2014 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань боржника ОСОБА_3.

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні в відділі державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження: № (40821242) з виконання виконавчого листа № 206/5337/2012 від 23.05.2013 виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» борг в сумі 1658636,90 грн., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер- НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, 28.11.2011р. документована закордонним паспортом серії НОМЕР_2 терміном дії якого до 28. 11.2021р. ВГІРФО ГУМВС України у Вінницькій області. При перевірці майнового стану боржника встановлено, що за гр. ОСОБА_3 згідно довідки ВООБТІ № 8/2/01-7/14 від 08.01.13р., договору іпотеки №PML- В00/108/2007 за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка. Згідно відповіді ДПІ від 26.12.2013 року № 3216186 відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах України не зареєстровано.

Заявник зазначає, що на даний час рішення суду боржником не виконуються, задля чого слід вжити всіх заходів для неупередженого та належного їх виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено боржнику ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою АДРЕСА_1, громадянину України, у праві виїзді за межі України до виконання нею своїх зобов'язань.

Копію ухвали направлено для виконання до Адміністрації державної прикордонної служби України для виконання ( м. Київ, вул. Володимирська 26).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 33 Конституції України, ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", п. 5. ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" та ст. 377-1 ЦПК України, та враховуючи ухиляння боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, вважав подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції від 13 лютого 2014 року скасувати та постановити нову якою залишити без задоволення подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань ОСОБА_3. Посилається на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність його висновків, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи копії документів не вказують на ухилення ОСОБА_3 від виконання покладених на неї обов'язків судовим рішенням. З матеріалів подання взагалі не вбачається чи повідомлений боржник ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї вказаної заборгованості. Про існування рішення суду про стягнення з неї заборгованості перед банком, виконавче провадження та подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржнику ОСОБА_3 станом на 13.02.2014 року не було відомо.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони у справі та державний виконавець у судове засідання не з'явилися, тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто до 15.12.2017 року, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною другою статті 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2012 року позов ТОВ « ОТП Факторинг Україна» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ "ОТП Факторинг Україна" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 62336 доларів 70 центів, що станом на 10.08.2012 року еквівалентно 498257 грн., 24 коп., пеню за прострочення зобов'язання - 1160379 грн. 78 коп., а також судовий збір в сумі 3219 грн. (а.с.116-120).

На виконання зазначеного заочного рішення суду 24.04.2013 р. представником позивача до суду подана заява про видачу виконавчого документа.(а.с. 124).

21.11.2013 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 206/5337/2012 виданий Вінницьким міським судом 23.05.2013 р. (а.с.135-136).

На аркуші справи 142 міститься ксерокопія відправлення рекомендованої кореспонденції за 22.11.2013 р., з якої вбачається направлення 22.11.2013 року ОСОБА_3 рекомендованого листа.

13 лютого 2014 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань боржника ОСОБА_3 (а.с. 126).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено боржнику ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою АДРЕСА_1, громадянина України, у праві виїзді за межі України до виконання нею своїх зобов'язань.

Копію ухвали направлено для виконання до Адміністрації державної прикордонної служби України для виконання ( м. Київ, вул. Володимирська 26) (а.с.145).

Проте, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_6 Скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2012 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення боргу та призначено справу до розгляду (а.с.174)

В подальшому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2014 року частково задоволено позов ПАТ «ОТП Факторинг Україна» та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість по кредитному договору № ML-В00/108/2007 від 27.11.2007 року, яка виникла станом на 10.08.2012 року в сумі 62336 доларів 70 центів, що становить еквівалент 498257 грн., 24 коп., а також пеню в сумі 498257 грн. 23 коп. та судовий збір в сумі 3219 грн. (а.с.188-190).

На виконання зазначеного рішення 13.08.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчі листи.

Обґрунтовуючи подання про обмеження боржника у виїзді за кордон ОСОБА_3, заступник начальника відділу ДВС ОСОБА_5 зазначає, що на примусовому виконанні в відділі державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження: № (40821242) з виконання виконавчого листа № 206/5337/2012 від 23.05.2013 виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» борг в сумі 1658636,90 грн., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, 28.11.2011р. документована закордонним паспортом серії НОМЕР_2 терміном дії якого до 28. 11.2021р. ВГІРФО ГУМВС України у Вінницькій області. При перевірці майнового стану боржника встановлено, що за гр. ОСОБА_3 згідно довідки ВООБТІ № 8/2/01-7/14 від 08.01.13р., договору іпотеки №PML- В00/108/2007 за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка. Згідно відповіді ДПІ від 26.12.2013 року № 3216186 відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах України не зареєстровано. На даний час рішення суду боржником не виконуються, задля чого слід вжити всіх заходів для неупередженого та належного їх виконання, а тому звернувся до суду з поданням про встановлення обмеження ОСОБА_3 у виїзді за кордон.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 13 лютого 2014 року Вінницький міський суд керувався вимогами ст. 33 Конституції України, ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", п. 5. ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" та ст. 377-1 ЦПК України (в редакції діючій на час розгляду даного подання), та враховуючи ухиляння боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, вважав подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Так, визначаючись щодо правомірності вимоги державного виконавця суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 цього Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Однак, як вбачається з матеріалів подання та цивільної справи, надані державним виконавцем до подання копії документів не свідчать про вжиття ним заходів спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Частиною другою та третьою статті 18 Закону №1404-VIII закріплено права та обов'язки державного виконавця та зокрема передбачено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною третьою цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Однак, в порушення вищевказаних норм, державним виконавцем не надано доказів вчинення ним повного комплексу заходів спрямованих на примусове виконання виконавчого листа №206/5337/2012, виданого 23.05.2013р. Вінницьким міським судом Вінницької області.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається зі статті 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до пункту п'ятого частини першої, частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи копії документів доданих до даного подання, не вказують на ухилення ОСОБА_3 від виконання покладених на неї обов'язків заочним судовим рішенням, яке в подальшому судом було скасовано, а державним виконавцем 19 серпня 2014 року у виконавчому провадженні № 40821242 винесено постанову про його закінчення на підставі п. 13 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» ( у редакції, діючій станом на 19.08.2014 року), у зв'язку з непред'явленням виконавчого документа за відповідним виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Доказів, які б давали підстави вважати, що боржник на час розгляду подання ухилялась або ж мала намір ухилятися від виконання рішення суду, в тому числі у такий спосіб, тобто шляхом залишення території України, державним виконавцем не надано.

В той же час, застосування заявлених заявником - державним виконавцем обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статті 33 Конституції України та статті 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Посилання державного виконавця на ту обставину, що ОСОБА_3 документована закордонним паспортом серії НОМЕР_2 терміном дії якого до 28.11.2021р. ВГІРФО ГУМВС України у Вінницькій області, судом до уваги не приймаються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, паспорт громадянина України для виїзду за кордон боржник отримала ще до того, як було винесено рішення суду, яке знаходилося на примусовому виконанні у даному виконавчому провадженні, а відтак отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон не свідчить про намір боржника ухилятися від виконання рішення суду шляхом залишення території України.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин 1-3 ст. 12, ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Таким чином, апеляційний суд повністю погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що звернувшись 13 лютого 2014 року до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань боржника ОСОБА_3, заступником начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_5 не доведено належними та допустимими доказами ухилення даного боржника від виконання заочного рішення суду, яке в подальшому цим же судом було скасовано, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні даного подання.

Керуючись п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 7, 258 ч.4, 259 ч.1, 353 ч. 1 п. 31, 367, 368, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2014 року скасувати та постановити нову.

Подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_5 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2018 року.

Головуючий /підпис/ В.М. Медяний

Судді: /підпис/ Т.О. Денишенко

/підпис/ О.Ю. Береговий

Згідно з оригіналом: