Справа № 155/316/18 Головуючий у 1 інстанції: Чонка В.В.
Провадження № 22-ц/773/773/18 Категорія: 50 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 07 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21 липня 2014 року з відповідача вирішено стягувати аліменти на користь позивача на утримання двох дітей, в твердій грошовій сумі по 400 (чотириста) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 липня 2014 року до повноліття дітей. Однак на даний час позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, постійно несе втрати на оздоровлення дитини, спортивні заняття, лікування та інші потреби дитини. Оскільки позивач не має постійного джерела доходу, а розмір аліментів, які сплачує відповідач, є мізерним, враховуючи сьогоднішні ціни, тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з 400 грн. на 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дітей.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 07 травня 2018 року позов задоволено. Змінено визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21 липня 2014 року у цивільній справі № 155/1401/14-ц спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача та вирішено стягувати із ОСОБА_2, 1984 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, 1993 року народження, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд безпідставно не прийняв доводи відповідача про те, що він готовий сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину та не врахував того, що відповідач є інвалідом ІІІ групи та потребує значних коштів на періодичне лікування, а тому вважає безпідставним стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини доходів відповідача.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного.

Справа розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв'язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

Відзив в даній справі не подавався.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі наданих доказів, зважаючи на те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно, однак визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів, тому зважаючи на те, що відповідач працевлаштований, має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про доходи, та враховуючи матеріальні потреби неповнолітніх дітей, слід змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів, визначений рішенням суду від 21 липня 2014 року, з твердої грошової суми в розмірі 400,00 грн. на кожну дитину на 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, так як для цього є законні підстави.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2015 року. Двох дітей сторін відповідно до цього ж рішення залишено проживати з ОСОБА_1 (а.с. 3).

Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дитини (а.с. 4, 5).

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21 липня 2014 року суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 400,00 (чотириста гривень 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 липня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону. (а.с. 6).

Із довідки про доходи ОСОБА_2 вбачається, що останній працює і загальна сума його доходу за період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року без урахування аліментів становить 77555,65 грн. (а.с. 27).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня 2018 року - 1559 грн., з 1 грудня 2018 року - 1626 грн., розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення, а у відповідача відсутні виключні обставини, які б свідчили про те, що він в змозі надавати допомогу дитині лише на мінімальному рівні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідачем надано в суд копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з якої вбачається, що відповідачу встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01 березня 2019 року, дата чергового переогляду - 13.02.2019 року та виписки з медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 20, 17, 18, 19).

Однак, встановлення ІІІ групи інвалідності не позбавляє відповідача права і можливості працювати та виконувати свій батьківський обов'язок щодо матеріального забезпечення дітей на належному рівні. Вказане було враховане судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Діти об'єктивно потребують витрат на забезпечення матеріальних умов для життя, їх розмір об'єктивно змінився з 21.07.2014 року - з дати ухвалення рішення Горохівським районним судом Волинської області про стягнення аліментів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував зміни матеріального стану позивача у зв'язку з зміною вартості продуктів харчування, одягу, житлово-комунальних послуг, вартості витрат, пов'язаних з навчанням і розвитком дитини, що і передбачено ст. 192 СК України, а також те, що визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів, а відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач при зверненні з позовом до суду заявила позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей та просила з 400 грн. на 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 07 травня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді