У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Грінкевич А.І.

з участю

представника позивача Чендаковакої І.О.,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання відповідача про закриття провадження по справі, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні відповідач заявила клопотання про закриття провадження по справі з підстав відсутності у справі предмету судового розгляду - відсутній предмет судового захисту і предмет спору, оскільки справа ґрунтується на підробленні ст. 876 ЦК України і та документах, що є недійсними.

В судовому засіданні представник позивача, заперечує проти закриття провадження по справі, оскільки дане клопотання судом вже розглядалося і відповідач зловживає своїми процесуальними правами.

Суд, вислухавши заяву відповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Наполягаючи на клопотанні про закриття провадження по справі, відповідач заявила, що провадження по справі підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю у справі предмету судового розгляду, оскільки відсутній предмет спору.

Виходячи зі змісту позовної заяви, вбачається, що даний спір виник з цивільних правовідносин, які підлягають розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Що стосується посилання відповідача як на підставу закриття провадження по справі, що відсутній предмет спору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою цієї статті визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема чи слід позов задовольнити або в позові слід відмовити.

Так, звертаючись до суду позивач, на власний розсуд розпорядився своїм законним правом щодо визначення предмету спору. Вирішення питання чи підлягає даний позов задоволенню чи ні, суд вирішує лише під час ухвалення рішення по справі.

Крім цього, слід звернути увагу відповідача, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2017 року було скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, де підставою скасування наказу слугувала ст. 100 ЦПК України, яка передбачає, що суддя відмовляє в прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо вбачається спір про право та відповідно роз»яснила позивачу, що його вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадження з додержанням загальних правил щодо пред»явлення позову.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для закриття провадження по справі.

Крім того, принцип безперешкодного доступу до правосуддя визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14 ): кожен у випадку спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним, неупередженим і компетентним судом, створеним на підставі закону, при дотриманні принципу рівності всіх перед судом.

Гарантуючи державний, у тому числі судовий, захист прав і свобод людини і громадянина, Конституція України одночасно закріплює право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом (ст. 55). Способи захисту цивільних прав зазначені у ст. 16 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1 ,4, 12, 13, 19, 264 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження по справі відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено13 серпня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко