ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року

м. Київ

справа № 463/469/16-ц

провадження № 61-9282св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., СтрільчукаВ. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_5,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - адвокатом ОСОБА_6, на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2016 року, постановлену у складі судді Грицка Р. Р., та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Зверхановської Л. Д., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_4звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_5, у якому просив стягнути з товариства страхове відшкодування у розмірі 10 030,02 грн, пеню у розмірі 4 938,59 грн, інфляційні виплати за 2014 рік у розмірі 2 490,40 грн, за 2015 рік у розмірі 5 009,29 грн, три проценти річних у розмірі 600 грн та стягнути з ОСОБА_5 як з особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, 510 грн франшизи та різницю між фактичним розміром шкоди (18464,75 грн (витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу)) та страховим відшкодуванням (10 001,60 грн), стягнутим рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року, у розмірі 8 464,69 грн.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2016 року закрито провадження у справі в частині позову ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 10 030,02 грн, пені у розмірі 4 938,59 грн та трьох процентів річних у розмірі 600 грн на підставі пункту другого частини першої статті 205 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін з посиланням на її законність та обґрунтованість.

У липні 2016 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, при розгляді справи № 463/6138/14-ц за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування (за цим же страховим випадком), 15 жовтня 2015 року з урахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи від 4 вересня 2015 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій він просив стягнути зі страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 20 031,62 грн, пеню, інфляційні втрати та три проценти річних, проте суд першої інстанції повернув вказану заяву з підстав несплати судового збору та ухвалив рішення про відмову у позові.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнено з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 10 001,60 грн, пеню у розмірі 1 516,65 грн та три проценти річних у розмірі 303,33 грн станом на 19 листопада 2014 року.

Апеляційний суд зазначив, що приймає рішення у межах позовних вимог, прийнятих судом першої інстанції до розгляду, а позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом в частині неприйнятих судом вимог.

За таких обставин позивач у лютому 2016 року подав до суду позов до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_5, у якому виклав до відповідачів вимоги, які не були прийняті судом першої інстанції до розгляду при попередньому розгляді справи, тому висновок суду про наявність підстав для закриття провадження у справі у частині вимог ОСОБА_4 до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування, пені та трьох процентів річних у зв'язку з набранням законної сили рішенням суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суперечить нормам процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем заявлено позовні вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 10 030,02 грн, розмір якого розраховано виходячи з вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля в сумі 20 031,62 грн, визначеного висновком судової автотоварознавчої експертизи від 4 вересня 2015 року № 4949, зменшеної на суму стягненого на користь ОСОБА_4 рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року у справі №463/6138/14-ц страхового відшкодування у розмірі 10 001, 60 грн.

З матеріалів цивільної справи №463/6138/14-ц судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та стягнено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10 001,60 грн, пеню у розмірі 1 516,65 грн, три проценти річних у розмірі 303,33 грн та судові витрати.

Як вбачається з вказаного судового рішення, судом розглядався спір про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних між тими самими сторонами. При цьому предметом даного позову було право позивача на отримання страхового відшкодування, а також пені та трьох процентів річних за порушення строків виплати такого відшкодування відповідачем, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу позивача з вини ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого застраховано відповідачем.

Оскільки у даній справі позивачем заявлено до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» позовні вимоги про той самий предмет і з тих самих підстав і щодо цих вимог постановлено судове рішення, яке набрало законної сили, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі у цій частині на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи.

Суди правомірно зазначили, що позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії інфляційних нарахувань за 2014-2015 роки судом раніше не розглядалися, а тому в цій частині підстав для закриття провадження у справі немає.

Суди правомірно відхилили доводи представника позивача про те, що заявлені позовні вимоги судом ще не вирішувалися, оскільки апеляційний суд Львівської області, визначаючи у рішенні від 23 грудня 2015 року розмір страхового відшкодування, виходив із обґрунтованості встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи від 4 вересня 2015 року № 4949 вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля у розмірі 10 511,60 грн, а іншу, встановлену висновком експертизи, вартість в сумі 20 031,62 грн відхилив та дійшов висновку, що позивач набув право на отримання від відповідача страхового відшкодування у розмірі 10 001,60 грн, що відповідає зобов'язанням відповідача за договором про страхування обов'язкової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому в цій частині спір вирішено і у суду немає підстав вирішувати питання про стягнення іншої суми страхового відшкодування за цими ж зобов'язаннями відповідача.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень, оскільки суди попередніх інстанцій,встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, судом не встановлено.

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - адвокатом ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук