Справа № 758/7236/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог звернувсядо суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 71 810,82 грн. та судовий збір. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.12.2015 року на а/д С-140821 Дідилів (Київ-Чоп) 44 км. 500 м. відбулась ДТП за участю транспортних засобів «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водіяОСОБА_3 та «SSANG YONG REХ», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 24.03.2016 року встановлено, що ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем п.п. 10,1, 10.3 ПДР України, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Як зазначає позивач, в результаті вказаної ДТП було повне фізичне знищення застрахованого автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент ДТП був застрахований у позивача відповідно до договору добровільного страхування № 011111/4600/0000074 від05.10.2015 року. 21.12.2015 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту виконаних робіт від 23.12.2015 року, страхового акту № 00183225 від 26.01.2016 року та розрахунку до нього, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 108 200,82 грн. Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП, тому і вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Провадження відкрито ухвалою від 29.06.2016 р. (суддя Зарицька Ю.Л.).

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 24.10.2017 року вищевказану справу передано в провадження судді Ларіонової Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником позивача до початку судового засідання подана заява, в якій сторона позивача зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомив.

До початку судового засідання представник відповідача подав заяву, в якій проти розгляду справи за його відсутності та у відсутності відповідача не заперечує, при цьому, останнім не подано відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 05.10.2015 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №011111/4600/0000074, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 .

19.12.2015 року близько 19-00 год. на а/д С-140821 Дідилів (Київ-Чоп) 44 км. 500 м. відбулась ДТП за участю транспортних засобів «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та «SSANG YONG REХ», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль.

21.12.2015 року страхувальник звернувся до ПАТ «СК «Уніка» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 24.03.2016 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто в порушенні п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, внаслідок сталась вищевказана ДТП .

На підставі звіту оцінки колісного транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 від 23.12.2015 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_3 грн. 42 коп. Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 108 200 грн. 82 коп., згідно до розрахунку суми страхового відшкодування , страхового акту № 00183225 від 26.01.2016 року склав суму у розмірі 108 200 грн. 82 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 002692 від 27.01.2016 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача , як водія забезпеченого транспортного засобу «SSANG YONG REХ», д.н.з НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа-Гарант», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0613976, то до ПрАТ «Уніка» у порядку регресу перейшло право отримання від ОСОБА_1 , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди , компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тим самим, після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП, тому і вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача 58 710 грн. 82 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, та судові витрати у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо).

Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз`яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля.

Згідно ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.993, 1187 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш ИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу -задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН- суду невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 71 810,82 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот десять грн. 82 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН- суду невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () судовий збір в розмірі 1 378,0 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. коп.00).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова