Справа № 159/2907/18
Провадження № 2/159/910/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 серпня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Шокот С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом про визнання відповідача у справі, ОСОБА_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини: на праві особистої приватної власності належить їй квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання її сина ОСОБА_2. Відповідач неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти здоровя. Повернувшись з місць позбавлення волі він почав себе вести агресивно, погрожував їй фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою. Особливо нестерпним проживання в її квартирі стало коли відповідач придбав собаку бійцівської породи, яка пошкодила речі домашнього вжитку. У звязку з такою протиправною поведінкою відповідача вона неодноразово зверталась в органи поліції за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. У листопаді 2014 року відповідач щоб уникнути конфіскації собаки він разом з цивільною дружиною виселилась із належної їй квартири. Після його відїзду, відповідач змінив своє фактичне місце проживання, адреса на даний час їй не відома. З листопада 2014 року відповідач інтересу до квартири не проявляє, не проживає там, витрат, повязаних з оплатою комунальних послуг чи з обслуговуванням квартири не несе. Вона самостійно несе витрати, повязані з обслуговуванням квартири та оплатою комунальних послуг, що негативно відображається на матеріальному її становищі. З огляду на те, що відповідач у вказаній квартирі понад трьох років не проживає за місцем реєстрації, а реєстрація його призводить до порушення її майнових та немайнових прав, як власника житла, вона прохає суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житлом.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і прохає задовольнити. Крім того, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2, в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в тому числі через опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзиву не подав.

У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 223 ч.4, ст. 280 ч. 1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Копією витягу Комунального підприємства Волинське обласне бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію права власності № 17909645 від 28.02.2008 року доводиться та обставина, що позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира №26 по вул. Театральній ( колишня вул. Г.Сталінграда), 28 в м. Ковелі Волинської області.

06 серпня 2018 року допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ствердили ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 більше трьох років не проживає за місцем реєстрації, не проявляє інтересу до зазначеного житла, не оплачує комунальні послуги.

В судовому засіданні знайшов ствердження факт не проживання відповідача у справі за місцем реєстрації, тобто у квартирі АДРЕСА_1 . Зокрема зазначена обставина доводиться, актом обстеження матеріально-побутових умов сімї від 05.07.2018 року, проте що відповідач ОСОБА_2, зареєстрований у вказаній квартирі, однак там не проживає.

Відповідно до вимог ст. 71ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Якщо наймач та члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк може бути продовженим.

За змістом ст. 317, 319, ЦК України власникові житла належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до вимог ст. 319 ч.7 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач понад три роки не проживає за місцем реєстрації, тобто у квартирі АДРЕСА_1, не приймає участі у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг, витратах повязаних з обслуговуванням житла. Відповідно реєстрація відповідача у квартирі, належній позивачеві призводить до порушення майнових та немайнових прав позивача, як власника житла, яка є пенсіонером.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном і закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 317, 319 ЦК України, ст.ст.71,72, 150, 405 Житлового кодексу України,

У Х В А Л И В :

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 26 в будинку № 28 по вул.Театральній в м. Ковелі Волинської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий В.О.Лесик