Провадження № 2/760/3310/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

15.06.2017 позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить позбавити його батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Свої вимоги аргументує тим, що з 04.09.2009 вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01.04.2013 був розірваний. Від даного шлюбу у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився спільний син ОСОБА_5 і відповідач визнав себе його батьком.

Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не з'явився, життям спільного сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, аліменти, стягнуті з нього на утримання сина за рішенням суду, не сплачує.

Всі наведені обставини свідчать проте, що відповідач самоусунувся та свідомо ухиляється від обов'язку по вихованню сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально.

При цьому, зазначає, що формальна наявність батька порушує права сина, зокрема перешкоджає можливості його виїзду за кордон на відпочинок, навчання чи лікування.

А тому, з наведених підстав, для захисту інтересів дитини просить позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

В судове засідання учасники справи не з'явились.

Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в даній заяві відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, висновок служби, який міститься в матеріалах справи підтримує в повному обсязі.

З огляду на належне повідомлення учасників справи, враховуючи їхні письмові заяви, суд, керуючись ст. 223 ЦПК України, знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін.

15.05.2018 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2013.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 28.01.2010, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

На даний час малолітній син сторін проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми №3, виданою КК «Центр комунального сервісу» та актом про обстеження житлово-побутових умов від 01.02.2017, затвердженого начальником ЖЕД-406.

Як зазначила в позовній заяві позивач та фактично підтвердив заявою про визнання позову відповідач, ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: жодної участі у житті сина не приймає, не цікавиться його життям та здоров'ям, не надає жодного матеріального утримання сину.

Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується письмовими доказами у справі.

Так, відповідно до характеристики, наданою середньою загальноосвітньою школою №121 м. Києва, де ОСОБА_5 навчається з 2016 року, батько дитини активної участі у його вихованні та навчанні не приймає, матеріальної допомоги не надає. При цьому, мати ОСОБА_7 бере активну участь у його вихованні, опікується сином, приділяє багато уваги його навчанню та всебічному розвитку, постійно відвідує школу, цікавиться навчанням та поведінкою сина. Мати створила вдома доброзичливу атмосферу, стосунки між ними довірливі та дружні.

Як видно з висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, від 19.04.2017 №3392/41/3/103, на час розгляду питання встановлено, що ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю в квартирі, де створені умови для проживання, розвитку та навчання дитини. При цьому, встановлено, що батько життям сина не цікавиться, не надає матеріальної допомоги, надав нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи наведене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_5.

Як вбачається з копії нотаріально посвідченої заяви від 03.04.2017 ОСОБА_4 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5.

Про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків свідчить також і те, що він не сплачує на користь позивача аліменти стягнуті з нього рішенням Солом'янського районного суд м. Києва від 25.05.2016, що підтверджується довідкою № 1386/13 від 01.02.2017 виданою Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Позивач ОСОБА_3 працює, матеріально та житлом забезпечена, позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується характеристикою з місця роботи.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, її фізичним та духовним розвитком не займається та не цікавиться, матеріально не забезпечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України в частині 2 пункту 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 03.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено судом, відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати дитину не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, при чому робить це свідомо, без поважних причин, оскільки позивач не чинила перешкод для виконання ним своїх обов'язків та спілкування з дитиною.

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову.

В силу положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позвача понесені нею виплати на оплату судового збору в розмірі 640 грн.

З огляду на викладене, керуючись ст. 164 СК України, ст.ст. 12-13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 /03138, АДРЕСА_2, РНОКПК НОМЕР_2/ батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 /03138, АДРЕСА_2, РНОКПК НОМЕР_2/ на користь ОСОБА_3 /02092, АДРЕСА_1, РНОКПК НОМЕР_3/ судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.В. Лазаренко