Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5143/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Борисюка Р.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2017 року, яке ухвалено суддею Сингаївським О. П. в м.Житомирі

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.12.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Однак, відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконував в зв'язку з чим станом на 31.05.2017 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 79 561,96 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5630,83 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 66 154,37 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3750,00 грн., а також штрафних санкцій: 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 3776,76 грн. - штрафу (процентна складова). З урахуванням зазначеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на користь Банку 79561,96 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 14 листопада 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що строк дії перевипущеної картки відповідача встановлено останнім днем березня 2016 року, а тому позов подано банком в межах загального строку позовної давності. Крім того, відповідач не звертався до банку із заявами про закриття карткового рахунку.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач просив апеляційну скаргу відхилити, рішення районного суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що 05.12.2007 року ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою б/н до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання йому кредиту, відповідно до якої, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Протягом строку дії кредитного договору кредитний ліміт змінювався.

Дана обставина підтверджується довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Відповідно до пп.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Належним чином умови договору ОСОБА_2 не виконував у зв'язку з чим, станом на 31.05.2017 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 79 561,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 5630,83 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 66 154,37 грн., заборгованості за пенею та комісією 3750,00 грн., а також штрафних санкцій: 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 3776,76 грн. - штрафу (процентна складова) (а.с.4-7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що останній платіж здійснено відповідачем 19 лютого 2014 року, а банк звернувся до суду 29 червня 2017 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Судом вірно визначено правовідносини, що виникли між сторонами і відповідачем, рішення суду в цій частині не оскаржується. Однак, висновок суду про недотримання строків позовної давності не відповідає обставинам справи.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Відповідачем 14 листопада 2017 року подана заява про застосування строку позовної давності (а.с.28).

Згідно заяви ОСОБА_2 (а.с.8) останній погодився, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлення з вказаними документами ОСОБА_2 засвідчив своїм підписом.

Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що картрахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, платіжна картка - це спеціальний платіжній засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду карточки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника або відповідно банківського рахунку з метою оплати вартості товару або послуг.

Згідно з п.3.1 вказаних Умов та Правил, для надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Водночас, із Правил користування платіжною картою вбачається, що строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (включно).

Згідно п 5.4 Правил користування платіжною картою встановлено,що погашення по Кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а тіла кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Таким чином, договором передбачено погашення щомісячними періодичними платежами відсотків за користування кредитом та в повному обсязі кредитного ліміту не пізніше закінчення строку дії кредитної картки.

У правовій позиції Верхового Суду України, викладеній у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 на виконання умов кредитного договору була видана кредитна картка НОМЕР_1. В подальшому, в рамках дії кредитного договору б/н від 05.12.2007 року відповідач отримав наступні кредитні картки : НОМЕР_2 із строком дії до грудня 2011 року, НОМЕР_3 із строком дії до листопада 2015 року, НОМЕР_4 із строком дії до березня 2016 року.

Згідно п.3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг у разі закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії, а тому перевипуск картки не являється укладенням нового кредитного договору .

Відповідно до пп. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Тобто, термін виконання зобов'язання по сплаті кредиту визначено останнім днем місяця терміну дії платіжної картки - 31 березня 2016 року.

За правилами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, а тому з 01 квітня 2016 року розпочався строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом.

Останній платіж на суму 450 грн. проведений відповідачем у лютому 2014 року в межах строку дії платіжної картки (а.с.6).

Позов подано до суду 28 червня 2017 року, тобто Банк звернувся з позовом до ОСОБА_2 в межах встановленого законом строку позовної давності.

Таким чином, висновок суду про відмову у задоволенні вимог банку через сплив позовної давності, початок перебігу якого було визначено з дати останнього погашення по кредиту, є невірним та суперечить положенням ст. ст. 256, 261, 267 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що підстав для стягнення одночасно з відповідача як пені так і штрафу за невиконання умов договору немає виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов'язків по погашенню кредиту.

У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

У зв'язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 250 грн. (фіксованої частини) та штрафу в розмірі 5% від суми позову (процентної складової).

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що наданий банком розрахунок суми заборгованості суперечить умовам договору та не узгоджується з вимогами законодавства, оскільки нарахування Банком відсотків в даному випадку здійснювалось на тіло кредиту та відсотки. Таким чином, заборгованість зі сплати відсотків станом на 31.05.2017 р. становить 5597 грн. 13 коп.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 31.05.2017року в розмірі 14977 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5630,83 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 5597 грн. 13 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3750 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 314 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.12.2007 рокустаном на 31.05.2017року в розмірі 14977 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5630,83 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 5597 грн. 13 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3750 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 314 грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 11.01.2017 року.

Головуючий: Судді: