ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/240/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за зверненням ОСОБА_2, поданого у формі скарги, зазначивши особу з процесуальним статусом «заінтересовані особи»: Державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинського Т.Є. щодо визнання незаконними результатів оцінки майна, які викладені у звіті «оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» ОСОБА_4.», зазначені також особи з процесуальним статусом: «Оцінювач» - «Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» ОСОБА_4.»; «Стягувач» - Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк»,

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з вказаною скаргою, посилаючись на процесуальний порядок, передбачений розділом VІІ ЦПК України - «Судовий контроль за виконанням судових рішень», регламентований ст.ст.447 - 453 ЦПК України.

Проте, нормами ст.447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, відповідно до положень ст.20 ЦПК України - не допускається об»єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Отже, враховуючи, що безпосереднім предметом оскарження у вказаному оскарженні, зокрема є правомірність змісту вказаного звіту (саме щодо незаконності його висновків по суті проведеної оцінки), то вказане питання не підлягає розгляду в порядку, передбаченого розділом VІІ ЦПК України - «Судовий контроль за виконанням судових рішень», регламентований ст.ст.447 - 453 ЦПК України.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України в ухвалі від 21 вересня 2011 року (справа №6-20106св09) зокрема містяться висновки щодо наслідків встановлення обставин, які свідчать про те, що провадження у справі відкрито за вимогою, яка не підлягає правовому захисту в іншому провадженні, ніж провадження, в якому повинно було розглядатися таке питання (п. 6 ч. 1 ст. 214, п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України), та зазначено, що вказане є фактом, який підтверджує неправомірність виникнення цивільного процесу в цьому випадку (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Враховуючи викладене, вважаю, що відсутні правові підстави для розгляду вказаного звернення у вказаному порядку, який помилково обраний заявником.

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки суду не пов»язані з порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п.1) ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного,

Керуючись ст.186 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за зверненням ОСОБА_2, поданого у формі скарги.

Апеляційна скарга до Київського апеляційного суду на ухвалу може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: