ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5631/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок ДТП.

27 червня 2018 року, через канцелярію суду, від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить суд накласти арешт на рухоме майно, зокрема автомобіль Mitsubishi Pajero, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_4, заборонивши його відчуження у будь-який спосіб до розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суддя дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 151 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що заява відповідає вимогам стст. 149-151 ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Вказаний вид забезпечення є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи вищезазначене та керуючись стст. 149, 150, 151, 152, 153, 154 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Pajero, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_4 (що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборонивши його відчуження у будь-який спосіб до розгляду справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Позивач - ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.