Справа № 200/3708/17
Провадження № 2/200/2326/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена Громадської організації ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2017 року позивач Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена Громадської організації ОСОБА_2, звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована наступним.

Член ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 подала до відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській областіінформаційний запит від 22.12.2013 року. Відповідач як розпорядник інформації, який був зобов'язаний надати відповідь на запит у порядок та в строк, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації», порушив вимоги цього Закону. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 804/7151/15 визнано протиправною бездіяльність відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області по забезпеченню своєчасного виконання запита ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. про надання публічної інформації, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4. Визнано дії Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо безпідставної відмови у задоволенні запита ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації у вигляді надання відповіді по суті трьох запитань запита, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4 неправомірними. Визнано неправомірною відповідь Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 про відмову в наданні публічної інформації, запитуваної у запиті ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. №2354/4. Визнано дії Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо не зазначення у відповіді від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту на інформацію неправомірними. Зобов'язано Відділ адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області розглянути належним чином інформаційний запит ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. вх. №2354/4 на отримання публічної інформації і надати у відповіді по суті трьох запитань запита та задокументовану/створену інформацію, щодо копії документа на пункт два запита, а саме: адвокатського запита № 35 від 27.10.2014 із додатками до пункту два цього запита: посвідчені цим адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою) у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на адресу ГО «ДНПГО». Позивач вказує, що неправомірними діями відповідач завдав ОСОБА_2 моральної шкоди, яка виразилась в у витрачанні часу на складання та отримання процесуальних документів, переписку, ходіння по судових інстанціях, витрачанні вільного часу на вивчення КАСУ, ЦК України, ЦПК України та інших нормативно-правових актів, тривалому очікуванні відповіді на запит, що принесло їй почуття приниження та залежності від відповідача. Стресовий стан, в якому вона перебувала, порушив її нормальні життєві зв'язки, позбавив можливості реалізувати свої звички і бажання, змусив відірватись від звичайних занять по вихованню малолітньої доньки, ведення домашнього господарства, завдав душевних страждань. Зусилля ОСОБА_2 для боротьби зі свавіллям і незаконними діями відповідача мають надзвичайний характер та тривають з грудня 2014 року по дату подання цього позову, тобто майже 3 роки. Розмір завданої моральної шкоди, завданої ОСОБА_2, позивач оцінює в 4000 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації у розмірі 4000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок неправомірної бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 13 липня 2017 року позовну заяву Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена Громадської організації ОСОБА_2, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 18).

На виконання вимог ухвали суду від 13.07.2017 року позивач надав уточнену позовну заяву, в якій уточнив коло відповідачів у справі та вказав відповідачами Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Державну казначейську службу України, а також збільшив суму позовних вимог та просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., завдану вчиненою неправомірною бездіяльністю Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 04 грудня 2017 року.

Відповідач Державна казначейська служба України 29 листопада 2017 року подав письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що казначейство не є учасником спірних правовідносин, жодних прав та інтересів позивача не порушувало, тому не може нести відповідальність зо шкоду, завдану діями інших суб'єктів. Зазначає, що позивач не довів належними доказами завдання ОСОБА_2 моральної шкоди. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області 04 грудня 2017 року надав письмові заперечення на позовну заяву, суть яких зводиться до того, що дії відповідача щодо надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_2 є правомірними, крім того, позивач не зазначив, в чому полягає завдана йому моральна шкода. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 18 липня 2018 року визначено здійснювати розгляд вказаної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 22.12.2014 року звернулась до Відділу адресно-довідкової роботи з інформаційним запитом, в якому, з посиланням на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації», просила надати наступну інформацію:

1. П.І.Б. адвоката, який запитував інформацію з особистими персональними даними ОСОБА_2, як фізичної особи: про дату і рік народження, дату реєстрації за місцем реєстрації і про місце реєстрації.

2. Чому і на яких законних підставах вищевказана відповідь на адвокатський запит із особистими персональними даними ОСОБА_2 була направлена адвокату (інкогніто) на адресу юридичної особи: 49080, м.Дніпропетровськ, вул.Висоцького, 2а (це є Комунальний Заклад «ДЦМСД № 11» Дніпропетровської міської ради), а не на адресу адвоката? Надати у відповіді на цей запит копію адвокатського запита № 35 від 27.10.2014 із додатками до цього запита: це посвідчені цим адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою).

3. Надати інформацію коли (дата, місяць, рік) і хто (П.І.Б.) отримав відповідь із особистими персональними даними ОСОБА_2 від 30.10.2014 № 2003/4 та П.І.Б клієнтів, в інтересах якого діяв цей адвокат при письмовому зверненні із адвокатським запитом від 27.10.14 № 35

З відповіддю від 29.12.2014 року за підписом начальника відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Беседа В.І. не погодиласьГромадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» та звернулась з позовом в інтересах члена цієї організації ОСОБА_2 до суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року у справі № 804/7151/15 визнано протиправною бездіяльність відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області по забезпеченню своєчасного виконання запита ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. про надання публічної інформації, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4. Визнано дії Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо безпідставної відмови у задоволенні запита ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації у вигляді надання відповіді по суті трьох запитань запита, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4 неправомірними. Визнано неправомірною відповідь Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 про відмову в наданні публічної інформації, запитуваної у запиті ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. №2354/4. Визнано дії Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо не зазначення у відповіді від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту на інформацію неправомірними. Зобов'язано Відділ адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області розглянути належним чином інформаційний запит ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. вх. №2354/4 на отримання публічної інформації і надати у відповіді по суті трьох запитань запита та задокументовану/створену інформацію, щодо копії документа на пункт два запита, а саме: адвокатського запита № 35 від 27.10.2014 із додатками до пункту два цього запита: посвідчені цим адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою) у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на адресу ГО «ДНПГО» (а.с. 11-15).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт вчинення відповідачем Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області неправомірних дій у вигляді надання відповіді від 29 грудня 2014 року, яка не містить запитуваної інформації у інформаційному запиті ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 року, не потребує додаткового доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право фізичних та юридичних осіб, зокрема, на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в статтях 32, 56, 62, 152 Конституції України.

Позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились у наданні відповіді від 29 грудня 2014 року, яка не містить запитуваної інформації у інформаційному запиті ОСОБА_2. від 22 грудня 2014 року, ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яка полягає в порушенні звичайного способу життя останньої, яка змушена замість зайняття своїм звичайним життям, займатися захистом свого порушеного права, чого б не мало місця, якби відповідач діяв у відповідності з вимогами Конституції України та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Суд вважає твердження позивача про спричинення йому моральної шкоди обґрунтованими, оскільки судовим рішенням у справі № 804/7151/15 підтверджена неправомірність дій відповідача.

Суд погоджується з доводами позивача, що вказані неправомірні дії завдали ОСОБА_2 душевних хвилювань та страждань, примусили її вживати додаткових заходів для захисту свого порушеного права, що не могло не викликати у позивача негативних емоцій, оскільки не справдилося його правомірне очікування. Суд звертає увагу, що відповідачем Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не було надано доказів на виконання рішення суду, яким його, серед іншого, зобов'язано розглянути належним чином інформаційний запит ОСОБА_2 від 22 грудня 2014 р. вх. №2354/4 на отримання публічної інформації і надати у відповіді по суті трьох запитань запита, а тому суд погоджується з твердженнями позивача, що неправомірні дії носять тривалий характер та тривають з грудня 2014 року по цей час.

Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, вказаної позивачем, є завищеним, та приймаючи до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступінь моральних та психічних переживань позивача з приводу протиправних дій відповідача, враховуючи, що позовні заяви як до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на неправомірні дії, так і до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення моральної шкоди готувався не ОСОБА_2 самостійно, а працівниками ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_2 брала участь в судових засіданнях, а отже витрачала час на ходіння до судових інстанцій, як то стверджує позивач, а отже, виходячи з принципу об'єктивності, засад розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що сума 3000 грн. в повній мірі зможе компенсувати заподіяну ОСОБА_2 моральну шкоду.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст.43 Бюджетного кодексу України, та Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 р. № 460/2011, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 87 Бюджетного кодексу України з Державного бюджету України здійснюються видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, зокрема на відшкодування збитків, заподіяних громадянам.

Підпунктом 1 пункту 9 Розділу VI. Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету встановлено, що рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України. Зазначені рішення передаються до Державної казначейської служби України для виконання.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена Громадської організації ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., завдану неправомірною бездіяльністю Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску