Справа пр. №2/756/2532/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретарів судового засідання - Субіна М.О.,

Приходько І.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяних унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11 вересня 2017 року на вулиці Героїв Дніпра в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2, та Fiat Doblo, д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 Пригода трапилась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 40082,00 грн.

З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, у сумі 40082,00 грн; витрати, пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, у сумі 1000,00 грн; витрати, пов'язані з евакуацією згаданого транспортного засобу, у сумі 1100,00 грн; витрати, пов'язані з отриманням копії постанови Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року у справі №756/12780/17 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у сумі 50,20 грн; 20000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У ході розгляду справи позивач неодноразово зменшувала позовні вимоги, остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, у сумі 7970,20 грн; витрати, пов'язані з отриманням копії постанови Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року у справі №756/12780/17 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у сумі 50,20 грн; 20000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, поданої 14 червня 2018 року.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, зазначили, що власником автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, є ОСОБА_5, а тому лише він має право на відшкодування збитків, спричинених пошкодженням цього транспортного засобу. Також ОСОБА_3 та його представник стверджували, що позивачеві ОСОБА_2 не заподіяно моральної шкоди, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Представник залученого до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) в судове засідання не з'явився, третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

11 вересня 2017 року на вулиці Героїв Дніпра в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2, та автомобіля Fiat Doblo, д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 33).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року, ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (т. 1, а. с. 10).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 вересня 2017 року за участю автомобілів Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, та Fiat Doblo, д.р.н. НОМЕР_3, є ОСОБА_3

Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням вказаного транспортного засобу, становить 32111,80 грн, що підтверджується звітом від 21 вересня 2017 року №16/2017 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 195-225).

У свою чергу вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, становила 40082,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 27 вересня 2017 року №Ев.0002597 та рахунком від 27 вересня 2017 року №0000375, складеними фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 179-180, 181).

Ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до ст. 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України (такі висновки суду відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1365цс17).

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 на час, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, мала право на володіння та користування автомобілем Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 12), саме вона сплатила вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу (т. 2, а. с. 61), а отже вона має право на відшкодування збитків з винної особи.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

П. 39.2.1 ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Fiat Doblo, д.р.н. НОМЕР_3, застрахована не була.

Отже, на МТСБУ покладається обов'язок відшкодувати шкоду, спричинену власнику автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, пошкодженням його транспортного засобу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 вересня 2017 року за участю водія ОСОБА_3, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, МТСБУ відшкодовує витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Судом установлено, що МТСБУ відшкодувало власнику автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_5 шкоду, спричинену пошкодженням його транспортного засобу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 34211,80 грн, у тому числі вартість відновлювального ремонту автомобіля у сумі 32111,80 грн, витрати, пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, у сумі 1000,00 грн; витрати, пов'язані з евакуацією згаданого транспортного засобу, у сумі 1100,00 грн (т. 1, а. с. 175, 176, 190, 191, 228, 229).

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно їй понести для відновлення автомобіля.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не достатньо для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи щодо сплати на різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 березня 2018 року у справі №333/1050/15-ц, від 12 квітня 2018 року у справі №761/30666/16-ц та від 13 червня 2016 року у справі №205/2450/16-ц).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, становить 40082,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 27 вересня 2017 року №Ев.0002597 та рахунком від 27 вересня 2017 року №0000375, складеними фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7

З огляду на те, що позивач ОСОБА_2 сплатила вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, у сумі 40082,00 грн, а МТСБУ виплатило власнику цього транспортного засобу 32111,80 грн на відшкодування збитків, пов'язаних з відновленням автомобіля, для повного відшкодування завданої ОСОБА_3 шкоди він зобов'язаний сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром збитків і виплатою, здійсненою МТСБУ, що становить 7970,20 грн (40082,00 грн - 32111,80 грн = 7970,20 грн).

Витрати позивача, пов'язані з отримання постанови Апеляційного суду м. Києва про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповільності не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, а тому відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Під час проведення робіт з відновлення автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_2, окремі складові частини транспортного засобу були замінені на нові (т. 1, а. с. 179-180).

Однак відповідач та його представник заяви про передачу ОСОБА_3 складових частин транспортного засобу, які були замінені під час ремонту, до суду не подали. Крім цього, не містить такої вимоги і відзив на позовну заяву.

Зважаючи на наведені обставини, ураховуючи приницип диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості вирішити це питання при ухваленні судового рішення.

Ч. 1 ст. 23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Суд вважає доведеним, що у результаті зіткнення транспортних засобів, яке трапилось з вини відповідача, позивач ОСОБА_2 зазнала емоційного стресу.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв'язку з протиправними діями відповідача ОСОБА_3, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 у розмірі 3000,00 грн та стягнути цю суму з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 250,56 грн (10970,20 грн / 28020,40 грн х 640,00 грн = 250,56 грн). Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження понесення інших судових витрат ОСОБА_2 не надано.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 16, 22, 23, 509, 511, 636, 979-985, 988-993, 999, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8, 16 Закону України "Про страхування", ст. ст. 6, 7, 9, 22, 27, 29, 31, 35, 36, 39, 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) 7970 (сім тисяч дев'ятсот сімдесят) гривень 20 (двадцять) копійок на відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) судовий збір у сумі 250 (двісті п'ятдесят) гривень 56 (п'ятдесят шість) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук