Справа № 135/1205/18
Провадження № 2-о/135/36/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Патраманського І.О.,
секретарі: Ступак Ю.О.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Ладижинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою, на обґрунтування якої повідомила, що її батьком був ОСОБА_2 поляк за національністю, оскільки його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були поляками. ЇЇ батько ОСОБА_2 пам`ятав і розповідав, як мати і батько навчали його польської мови, ходив з батьками до костелу, який знаходився у старій частині міста Ладижин. У дитинстві, за життя батька і матері, святкували польські свята. До цього часу у неї зберіглася їх пам`ятка - костьольна книга «Хроніка родзина», де записані всі її родичі, які були поляками. Рішенням Ладижинського міського суду від 11.10.2017 року встановлено, що вона за національністю по лінії батька є «полькою». Проте, в актовому записі про народження заявниці відсутній запис про національність, національність її батька також записана не правильно «українець». Для виправлення розбіжностей, що стосуються відомостей в актовому записі про народження, які полягають в тому, що її за походженням по лінії батька визнано «полькою», а батько згідно відомостей в актовому записі про моє народження значиться по національності - «українець» їй необхідно підтвердити, що батько по національності був поляком, а відомості в її записі про народження в частині інформації про національність батька записано не правильно.
У зв`язку з цим просила встановити юридичний факт, що її батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за національністю був - «поляк»; встановити юридичний факт неправильності (неповноти) в актовому записі № 191 від 07.07.1973 року про її народження в частині відсутності запису її національності та її батька - ОСОБА_2 - «українець» замість «поляк»; Ладижинському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни та доповнення до актового запису № 191 від 07.07.1973 року про її народження, шляхом зміни запису в актовому записі №191 від 07.07.1973 про національність батька ОСОБА_2 із «українець» на «поляк», усі зміни та доповнення до актового запису № 191 від 07.07.1973 року внести до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень.
У судове засіданні заявниця не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій також зазначила, що вимоги заяви підтримує відповідно до викладених обставин та просить задовольнити.
Представник Ладижинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від начальника відділу Куцої С.В. надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника відділу та зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.
Згідно ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статті 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантують громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» закріплено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об`єднання.

Згідно із ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97- ВР від 9.12.1997 року), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно п.п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення і анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно п.2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно ч.1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України , суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів що мають юридичне значення.

У судовому засіданні встановлено, що батьком ОСОБА_1 був ОСОБА_6 поляк за національністю. Рішенням Ладижинського міського суду від 11.10.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 за національністю по лінії батька є «полькою». Проте, в актовому записі про народження заявниці запис про національість відсутня, національність її батька записана не правильно «українець», замість «поляк».
Ці факти підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Із рішення Ладижинського міського суду від 11.10.2017 року у цивільній справі № 135/1111/17 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ладижинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Вінницькій області встановлено , що ОСОБА_1 за національністю по лінії батька є «полькою».
Із свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , виданого відділом актів громадянського стану видно, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ладижин, його батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Із свідоцтва про шлюб № 13, виданого народним комісаріатом внутрішніх справ УСРР видно, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які є поляками, зареєстрували свій шлюб, після чого прізвище дружини « ОСОБА_8 ».
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 191, її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .
Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.02.2001 року, виданого Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану, Вінницької області, видно, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розлучилися, про що зроблено запис за № 12, прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_13 ».
Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.03.1993 року, видно, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 118, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_13 ».
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 30.09.2006 року, виданого Ладижинський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, видно, що ОСОБА_14 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 156, прізвище дружини після шлюбу « ОСОБА_15 ».
Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області видно, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №76.
Із витягу № 3 від 04.09.2018року, видно, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 191, її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , в актовому записі про народження заявниці запис про національість відсутня, національність її батька записана не правильно «українець», замість «поляк».
Із листа Ладижинського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 344-03.3-07-113 від 19.09.2017 року видно, що актовий запис про народження ОСОБА_2 не зберігся.
Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про те, що ОСОБА_2 за національністю є поляком, а також про те, що необхідно внести зміни та доповнення до актового запису про народження ОСОБА_1 .

На підставі ст. ст. 89, 95, 258, 259, 263-265, 305-308, 315, 354, 355 ЦПК України, керуючись ст.ст. 11, 35 Конституції України, ст.ст. 1,3,11,13 Закону України «Про національні меншини в Україні», ст. ст. 269, 300 ЦК України, ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97- ВР від 9.12.1997 року), суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт, що батько ОСОБА_16 - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю був - «поляк».
Встановити факт неправильності (неповноти) в актовому записі № 191 від 07.07.1973 року про народження ОСОБА_16 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилась в місті Ладижин Вінницької області в частині відсутності запису про її національність та неправильності запису національності її батька - ОСОБА_2 - «українець», замість «поляк».
Ладижинському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни та доповнення до актового запису № 191 від 07.07.1973 року про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом зміни запису в актовому записі №191 від 07.07.1973 року про національність батька ОСОБА_2 із «українець» на «поляк», усі зміни та доповнення до актового запису № 191 від 07.07.1973 року внести до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень.
Судові витрати залишити за заявником.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено «13» вересня 2018року.

Суддя