печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 рокуПечерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Матійчук Г.О.,

секретаря: Саницькій Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до ПАТ «Ощадний банк України» про стягнення коштів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказувала, що 20.10.2017 року невідомими особами, без її відома з банківської карти «Ощадбанк» було знято кошти у розмірі 10 488 грн., про що було повідомлено представником банку. 27.10.2017 року позивач звернулася до Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу ГУ НП в Київській області із заявою про порушення кримінального провадження за ч. І ст. 190 КК України, у зв'язку із шахрайськими діями відносно вказаних коштів. Однак, 11.01.2018 року позивачем було отримано висновок Іванківського відділення поліції від 18.11.2017 року про те, що в діях невідомої особи відсутній прямий чи корисливий умисел шляхом обману на заволодіння грошовими коштами і у зв'язку з цим у подальшу перевірку щодо зазначеної заяви Іванівським ВП було закінчено. Також, позивач вказувала, що нею було написано заяву на ім'я начальника Іванківського відділення АТ «Ощадбанк» про повернення коштів, які були переведені з її рахунку невідомими особами та проведення службової перевірки, за результатами якої, 26.12.2017 року повідомлено, що всі операції по переводу коштів проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжних карток. Крім того, Банком зроблено висновок, що позивачем було передано інформацію по банківських картках третім особам, чим порушено вимоги п.9.14 Розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, цим самим, Банк відмовив у поверненні грошових коштів. Однак, після повторної перевірки службою безпеки банку, була повернена частина коштів у сумі 5 055 грн., а іншу частину коштів, а саме 5 433 грн., банк залишив поза увагою, а неодноразові звернення щодо повернення даних коштів АТ «Ощадбанк» залишив поза увагою.

Посилаючись на викладене, позивач вважає, що ПАТ«Ощадбанк» не в повній мірі було дотримано вимог ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 1073 ЦК України, а також Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», чим порушено її право власності на вищевказані кошти.

14.06.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив на позов у порядку визначеному ст. 178 ЦПК України, яким заперечує проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що згідно заяви позивача, наданої 21.11.2017 року до Банку щодо проведеної трансакції на суму 5 055,00 грн. (без урахування комісії), за операцією, яка була здійснена 20.10.2017 року структурними підрозділами АТ «Ощадбанк» було проведено перевірку та виявлено, що 20.10.2017 року переказ коштів з рахунку позивача було здійснено через інтернет ресурс Банку Mobilе банкінг, оскаржувана операція проведена з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки, з правильним введенням паролю (ПІН-коду для одноразової операції в мережі інтернет), який відомий виключно Клієнту та був направлений на фінансовий номер Клієнта (підтверджується випискою по рахунку та витягом з автоматизованої системи направлення смс повідомлень). Всі успішні операції проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжних карток НОМЕР_1 та віртуальної НОМЕР_3- з правильним введенням унікальних кодів верифікації для одноразових операцій в мережі Інтернет, (ПІН-кодів для одноразової операції в мережі Інтернет), які відомі лише Клієнту та були направлені Клієнту на особистий (фінансовий) номер мобільного телефону НОМЕР_2. Вищевказані операції проведено після успішного входу на Інтернет ресурс, для чого необхідно було ввести одноразовий пароль (ПІН-код), який було надіслано на особистий (фінансовий) номер НОМЕР_2 о 14:41:24 20.10.2017р. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду, що 26.09.2017 року о 10:59:47 створено обліковий запис в системі Ощад 24/7 за карткою НОМЕР_1, ІР НОМЕР_4, операцію підтверджено одноразовим СМС - паролем, відправленим на номер телефону НОМЕР_2. З доданого графіку отриманих смс повідомлень вбачається, що перерахунку коштів передувало СМС повідомлення із верифікаційним кодом (одноразовим цифровим ПІН паролем), без введення якого операція щодо перерахунку коштів не могла бути завершеною. Згаданий код був відомий тільки особі, яка здійснювала операції з платіжною карткою, а саме Позивачу.

Так, згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.

Керуючись положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в украдені договорів, виборі контрагента та визначення умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що операції від 20.10.2017р. по рахунку НОМЕР_5 проводились: - 20.10.2017р. о 15:56:10 - переказ грошових коштів (одна операція) на суму 10 484,00 грн. (без урахування комісії) з картки Позивача НОМЕР_1 на віртуальну картку Позивача НОМЕР_3. - 20.10.2017 16:00:08 - переказ грошових коштів з картки НОМЕР_6 через інтернет ресурс RBA PLATON Р2Р 2 (RAIFFEISEN BANK АVАL), А-code НОМЕР_7, 5055 UAN. - 20.10.2017 16:03:18 - неуспішна спроба переказу з картки НОМЕР_6 через ресурс RBA PLATON Р2Р 2 (RAIFFEISEN BANK АVАL), А-code -, НОМЕР_8, 5358 UAN.

Порядок розрахунку платіжними картками в мережі Інтернет регулюється правилами міжнародних платіжних систем. За загальним алгоритмом при розрахунку держателем платіжної картки в мережі Інтернет, останній має виконати вимоги щодо введення інформації, що зазначена на Картці: номер Картки, строк дії та СVС або СVV-2. Особливість технології операції переказу через МПС полягає в тому, що операція проводиться в два етапи: першим етапом є створення авторизаційного документа на позитивне блокування коштів по картці клієнта, завдяки чому сума переказу стає доступною клієнту; другим етапом є створення фінансового документу на підставі клірингової інформації від МПС та проведення розрахунків.

З наведених графіків отриманих смс повідомлень вбачається, що перерахунку коштів передувало смс повідомлення із верифікаційним кодом (одноразовим цифровим ПІН паролем), без введення якого операція щодо перерахунку коштів не могла бути завершеною. Згаданий код був відомий тільки позивачу.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд приходить до висновку, що позивач, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надала суду належних доказів на підтвердження того, що операції по знятті коштів у вказаній сумі з її карткового рахунку були вчиненні сторонніми особами, а отже суд не вбачає правових підстав для відшкодування зазначених коштів, оскільки вина Банка не встановлена.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. ст. 11, 627, 628, 631, 525, 526, 629 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України» про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Матійчук