Справа № 369/9076/18
Провадження № 2/369/3327/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Ріпка Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач ОСОБА_1 завернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3.

Спадкоємцями після її смерті, були позивач, та її брат, ОСОБА_4.

У встановлений законом строк, вони звернулися до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину кожний, після смерті матері. Спадковим майном відповідно зазначеного свідоцтва є домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 0,4333 га, надана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, яка належної померлій ОСОБА_3

Вказана земельна ділянка складається з сільськогосподарських угідь - 0,4123 га, під будівлями та інш. 0,0210 га.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача. У брата, дружини та дітей не було, заповіту він не залишив.

22.10.2016 вона звернулася з заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4, проте, державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій

в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, державного акту про право власності на землю на ім'я померлого брата.

Тому позивач просила постановити рішення, яким визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті брата ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року право власності на частину земельних ділянок - ? частину земельної ділянки розміром 0, 0659 га кадастровий НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_1; ? частину земельної ділянки розміром 0, 2437 га, кадастровий НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1; ? частину земельної ділянки розміром 0, 1213 га, кадастровий НОМЕР_3, що знаходиться в АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Музичанська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання не з'явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Третя особа у судове засідання не з'явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка є матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 від 09.12.1951.

Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_3, були позивач та ОСОБА_4, брат позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_5 від 13.02.1964.

Розбіжність написання прізвищ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснюється експертним висновком №056/1124-m-2 від 29.11.2016, згідно якого зазначено, що попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах прізвища зазначених осіб є ідентичними.

08.02.2005 позивач та її брат отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 08.02.2005, реєстрові номери 3-247, 3-241, виданими державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори Коцюрбою Г.Г. Спадковим майном був житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 0,433 га, надана для ОПГ обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка складається з сільськогосподарських угідь - 0,4123 га (з них ріллі - 0, 4123 га), під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0, 0210 га. Свідоцтва про право на спадщину за законом видано на ? частину вказаного майна на кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6.

22.10.2016 позивач звернулася з заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4

07.02.2018 державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата на ? частину земельної ділянки розміром 0, 4333 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 (яка складається з трьох окремих ділянок площею 0, 2437 га, площею 0, 1213 га та площею 0,0683 га), в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа - державного акту про право власності на землю на ім'я померлого брата.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні..

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 791 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка розміром 0, 4333 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, цільове призначення - для ведення ОПГ та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, складалась з трьох земельних ділянок площею 0, 2437 га, площею 0, 1213 га та площею 0,0683 га, яким відповідно надано кадастрові номери, зокрема: земельна ділянка площею 0, 0659 га кадастровий НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка розміром 0, 2437 га, кадастровий НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка розміром 0, 1213 га, кадастровий НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018, НВ-018, №НВ-018 від 11.04.2018.

Як вбачається з довідки №595 від 02.11.2017, виданої виконкомом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, згідно рішення 4 сесії 7 скликання Музичанської сільської ради від 25.01.2016 року «Про перейменування назв вулиць в селі Музичі та Неграші Музичанської сільської ради», АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_2

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивач дійсно є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла своєчасно, тому необхідно визнати за нею право власності на земельні ділянки після смерті брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Керуючись ст. 321, 328, 1216, 1221-1223, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 791 ЗК України, ст.ст. 81, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0, 0659 га кадастровий НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_2 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0, 2437 га, кадастровий НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1право власності ? частину земельної ділянки розміром 0, 1213 га, кадастровий НОМЕР_3, що знаходиться в АДРЕСА_2 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.