Справа № 392/1480/17
Провадження № 2/392/131/18
12 січня 2018 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Вдовіченка М.М. при секретарі - Касьян З.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.11.2012 року ОСОБА_1, отримав кредит у розмірі 7000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до ст.ст. 12,81,82 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини 2 статті 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно змісту частини 1 статті 527 ЦПК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно статті 610 ЦК України порушення зобовзання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.
Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частина 1 статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
У разі порушення боржником зобовязання він відповідно до ст.ст. 549, 1050 ЦК України зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню).
Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 1600,00 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Суддя: М.М. Вдовіченко