Провадження №4-с/760/57/18
в справі 760/2837/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Ковальській К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Державний виконавець Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Петрухно Сергій Олександрович,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23 липня 2015 року ПАТ «Родовід Банк» отримало виконавчий лист на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва в справі № 760/27608/14. Товариство звернулось 09.09.2015 до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 судового збору.

Заявник вказав, що 03.03.2016 державним виконавцем Саковичем С.Ю. Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову по виконавчому провадженню № 4862484, якою закінчено виконавче провадження № 4862484 щодо стягнення судового збору з ОСОБА_2, у зв'язку з підвідомчістю, матеріали виконавчого провадження передано до ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві.

Зазначено, що 30 січня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримало постанову державного виконавця від 28 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Підставою для повернення виконавчого листа було зазначено відсутність у боржника майна, на яке можна звернути стягнення.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова державним виконавцем винесена з порушенням норм матеріального права, державним виконавцем Петрухно С.О. не здійснено дій, які б сприяли ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішень в повному об'ємі, зокрема, не подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

У зв'язку з наведеним, заявник просив суд: визнати незаконними дії державного виконавця Петрухно Сергія Олександровича Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2016 року по виконавчому провадженню № 50916570; скасувати постанову державного виконавця Петрухно Сергія Олександровича Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 28.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 50916570.

14.02.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А.

Ухвалою суду від 20.02.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду, а також витребувано копію матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 09.11.2017 було витребувано копію матеріалів виконавчого провадження, однак, станом на дату розгляду скарги, останні на адресу суду не надійшли.

Представник скаржника у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника заявника, заявлені вимоги у скарзі підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Петрухно Сергій Олександрович в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його неявка розгляду скарги не перешкоджає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року задоволено позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання зазначеного рішення Солом'янський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 760/27608/14 від 23 липня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2015 АТ «Родовід Банк» звернулося до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження. 03.03.2016 державним виконавцем Саковичем С.Ю. Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову по виконавчому провадженню № 4862484, якою закінчено виконавче провадження № 4862484 щодо стягнення судового збору з ОСОБА_2, у зв'язку з підвідомчістю, матеріали виконавчого провадження передано до ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві.

28 листопада 2016 року державним виконавцем Петрухно Сергієм Олександровичем Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

З постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 листопада 2016 року вбачається, що згідно відповідей на запити у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. З огляду на наведене, головний державний виконавець постановив повернути виконавчий лист 760/27608/14 від 20 квітня 2015 року стягувачеві.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Скаржник, звертаючись до суду із вказаною скаргою, посилався на те, що державним виконавцем не здійснено дій, які б сприяли ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішень в повному об'ємі, зокрема, не подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, на що суд зазначає наступне.

Так, державним виконавцем так і не було надано на вимоги суду копії матеріалів виконавчого провадження, у зв'язку з чим суд вважає, що державним виконавцем не було вжито належних заходів щодо розшуку майна боржника за місцем його проживання.

Відповідно до вимог ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Крім того, 28 листопада 2016 року державним виконавцем Петрухно Сергієм Олександровичем Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №5091657 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд вважає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу не відповідають положеннямЗакону України «Про виконавче провадження», а державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення, зокрема, не вжито належних заходів по перевірці та розшуку майна за місцем проживання (перебування) боржника, а враховуючи, що державний виконавець своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи скаржника не скористався, копії матеріалів виконавчого провадження та будь-яких інших доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України про державним виконавцем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана скарга ПАТ «Родовід Банк» є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 76-81, 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, статтями 18, 29 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Державний виконавець Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Петрухно Сергій Олександрович - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Петрухно Сергія Олександровича при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2016 у виконавчому провадженні № 5091657.

Скасувати постанову державного виконавця Петрухно Сергія Олександровича Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 28.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 50916570.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: