САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/4545/18
УХВАЛА

16 серпня 2018 року у м. Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про оскарження актів та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2018 року від ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Дніпрогаз» здійснювати будь-які заходи з припинення (обмеження) газопостачання (розподілу газу) на об'єкт побутового споживача за адресою АДРЕСА_1.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року ««Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заявник зазначає, що предметом майбутнього позову буде оскарження актів та зобов'язання вчинити певні дії ПАТ «Дніпрогаз».

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів, які свідчили б про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду за майбутнім позовом, предметом спору якого буде оскарження актів ПАТ «Дніпрогаз».

Також, суд зазначає проте, що в заяві про забезпечення позову позивачем не доведено чим саме буде утруднено виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог без вжиття заходів забезпечення позову, а лише зазначено, що незаконне припинення газопостачання завдасть йому шкоди та ускладнить відновлення порушеного права на належне газопостачання (у зв'язку зі складністю процедури відключення та повторного підключення до газопостачання), тобто суду не надано доказів співмірності майбутніх вимог з зазначеними заходами забезпечення позову.

Крім того, в заяві заявник зазначає, що ним газ не споживається з травня 2016 року, тому не зрозуміло чим буде порушено його права.

З врахуванням вказаних обставин, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про оскарження актів та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у справі шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя А.О. Сухоруков