Справа № 199/6243/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на майно. В обґрунтуванні вказаної заяви представник зазначила, що на даний момент ПАТ «ДельтаБанк» здійснює продаж майна ОСОБА_1 про що він, як власник, не повідомлявся, у звязку з чим просила накласти заборону на майно.

Заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається у письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У поданій до суду заяві неправильно зазначено найменування суду до якого надана вказана заява. У вказаній заяві не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, а саме: з якого приводу здійснюється продаж майна, якого саме майна, хто є його власником тощо, в забезпечення якого саме позову подана вказана заява. Також у заяві представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не зазначила ціну позову та відомості щодо майна, арешт на яке просить накласти.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову робить неможливим виконання такої ухвали відповідно до вимог ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року №830, Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388.

22.08.2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала до суду уточнену позовну заяву від 21.08.2018 року про незгоду з продажем майна на торгах в м.Києві та не повідомленням про аукціон.

Уточнена позовна заява подається з метою уточнення позовних вимог викладених у первісному позові, таким чином не зрозуміло які саме позовні вимоги уточнюються, оскільки станом на 23.08.2018 року у провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває лише заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає, що вказана уточнена заява подана передчасно у звязку з тим, що сам основний позов до суду станом на 23.08.2018 року не подано.

23.08.2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала до суду додаткову заяву про забезпечення позову у якій зазначила перелік майна, яке перебуває у володінні інших осіб, однак належить ОСОБА_1 та просила накласти арешт для заборони відчуження вказаного майна.

Однак докази наявності у власності ОСОБА_1 вказаного майна не надала.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала до суду податкову накладну від 03.04.2006 року, відповідно до якої ПП «ОСОБА_3Е» придбав у ЗАТ «Автонавантажувач» автонавантажувач 41030 на суму 60500,00 грн. , а також квитанцію на оплату вказаного майна від 03.04.2006 року. В той час як доказів, що власником вказаного автонавантажувача станом на сьогоднішній день є ОСОБА_1, не надано.

Дослідивши матеріали, які надані до суду разом із заявою, суд не може ідентифікувати вказане майно, крім того не надано доказів, що саме це майно,та у такій кількості перебуває у власності ОСОБА_1.

Також представником не зазначено у забезпечення саме якого позову подані заяви від 21.08.2018 року, 22.08.2018 року, та 23.08.2018 року, та не зазначено, чи має намір представник ОСОБА_1 або сам ОСОБА_1 у 10-денний строк, визначений законодавством України, подати позов до суду у забезпечення якого було надано вищевказані заяви.

Суд вважає, повернути вказану заяву, оскільки вона не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову від 21.08.2018 року та додаткову заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 23.08.2018 року - повернути.

Повернути уточнену позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подану 22.08.2018 року як передчасно подану.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: