Справа № 336/6779/17
Провадження № 2/336/552/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною 3-х років.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 08.10.2016 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з позивачем за адресою реєстрації останньої, а саме: Запорізька область, Михайлівський район, с. Молодіжне,буд. 49.

За твердженнями позивача, шлюб між ними не розірвано, але з листопада 2017 року вони з відповідачем проживають окремо. Їх спільна дитини мешкає з позивачем, знаходиться на повному утриманні останньої, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає на утримання дитини. За таких обставин позивач власними силами намагається матеріально забезпечувати дитину, доглядати за нею, виховувати її, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їх дитини.

Як зазначає позивач, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 28.06.2017 року по 28.06.2020 року, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860, 00 грн., відтак, не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати доньку.

На момент звернення до суду з даним позовом між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем його обовязку утримувати малолітню дитину.

Як відомо позивачу, відповідач аліменти на користь інших осіб не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей він не має.

В своєму позові позивач просить суд, врахувати стан здоровя їх дитини, яка має діагноз: наслідок перинатального поєднаного лікворної-гіпертенціонного синдрому рухових порушень, у звязку з чим потребує регулярного лікування, курсу масажів, ліків.

Крім того, свої позовні вимоги позивач, обґрунтовує тим, що на лікування дитини вона витратила вже близько 7 000, 00 грн., проте в подальшому дитина також потребує постійного та регулярного лікування, обстеження та курсу масажів, зокрема один сеанс масажу коштує 200, 00 грн., також дитині встановлено діагноз дакріоцистит.

Водночас, донька потребує належного утримання (дитяча суміш, одяг, засоби гігієни, тощо).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

18.01.2018 року відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково та погодився сплачувати аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частини від його доходів, а на утримання дружини 1 /6 частину його доходів, за умови, що дитина знаходиться в безпеці та аліменти будуть стягуватися за цільовим призначенням. Розміри додаткових витрат він вважає доречним визначати окремо по кожному випадку, оскільки їх донька потребує не тільки лікування, а й інші речі.

Позивач 31.01.2018 року подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що під час їх спільного проживання відповідач проявляв жорстокість, ображав гідність позивача, знущався над нею, не бажав лікувати їх дитину, виключно в інтересах їх малолітньої доньки позивач була змушена залишити спільне проживання з відповідачем та забрати дитину, щоб уникнути нанесення їй психологічних травм та самостійно здійснювати її лікування. Крім того, зазначила, що дитина потребує постійного догляду та лікування, у звязку з чим вона витрачає значні кошти на її утримання.

15.02.2018 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому заперечив факти прояву жорстокості з його боку по відношенню до позивача та посилався на те, що він надає матеріальну допомогу позивачу на утримання їх дитини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2018 року зустрічний позовОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом Служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, про визначення порядку спілкування та часу побачень з дитиною, повернуто відповідачу ОСОБА_2 разом з доданими до нього документами на підставі частини 3 статті 194 Цивільного процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2018 року.

Ухвалою суду від 06.03.2018 року провадження у вищезазначеній цивільній справі зупинено до перегляду ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2018 року Апеляційним судом Запорізької області на підставі підпункту 15.12) пункту 15) Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 10.04.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду від 19.02.2018 року у цій справі залишено без змін.

25.04.2018 року матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Шевченківського районного суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2018 року провадження у справі поновлено.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, при цьому відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частини від його доходів, а на утримання дружини 1 /6 частину його доходів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до статей 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин 2 та 4 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 08.10.2016 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 29.06.2017 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серія І-ЖС № 337415, актовий запис № 718 від 29.06.2017 року (а.с.7).

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а донька ОСОБА_3 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Судом встановлено, що відповідач офіційно працює, має регулярний дохід, сума якого за 2017 рік становить 185 792,16 грн. (а.с. 41).

Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу)відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісяця та кошти урозмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача на своє утримання щомісячнодо досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб він аліментів не сплачує.

Доказів на спростування цих висновків суду не надано.

При визначенні розміру аліментів з відповідача на утримання малолітньої доньки та коштів на утримання дружини, яка на даний час не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги, суд враховує стан здоров'я дитини та матеріальне становище відповідача,той факт, що відповідач частково визнав заявлені позивачем позовні вимоги, відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття та кошти урозмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дружини щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/3 від усіх видів доходу відповідача з врахуванням стану здоровя малолітньої дитини та витрат, які вона несе у звязку з цим, оскільки, позивач не позбавлена можливості звернутись з відповідним позовом до суду про стягнення додаткових витрат, що викликані хворобою дитини, як це передбачено статтею 185 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку пред'явлено 29.11.2017 року (а.с.1).

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня звернення, а саме з 29.11.2017 року.

За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ур.м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ур. с. Молодіжне, Михайлівський район, Запорізька область, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Молодіжне, буд. 49, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 29.11.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ур.м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ур. с. Молодіжне, Михайлівський район, Запорізька область, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Молодіжне, буд. 49, кошти (аліменти) на її утримання в розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячнодо досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, починаючи з дня подання позовної заяви 29.11.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ур.м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в дохід держави у розмірі 704, 80 грн.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 04.07.2018 року.

Суддя: Я.Р.Марко