Постанова

Іменем України

06 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 757/75148/17

провадження № 61-21806св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Автокразбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_33 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року у складі судді Кулікової С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» звернулася до суду із позовом до відповідачів про стягнення з них солідарно заподіяної публічному акціонерному товариству «Автокразбанк» (далі - ПАТ «Автокразбанк») шкоди у розмірі 841 122 515,59 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 січня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що позовна заява подана і оформлена в порядку, встановленому ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження, ОСОБА_33 звернувся із апеляційною скаргою.

Оскарженою ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року відмовлено ОСОБА_33 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року.

Ухвала мотивована тим, що згідно пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності. У апеляційній скарзі ОСОБА_33 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, посилаючись на те, що оскільки відповідачами у справі є колишні посадові особи ПАТ «Автокразбанк», а тому справа повинна розглядатися у порядку господарського судочинства. Отже, відповідачем оскаржується ухвала судді про відкриття провадження не з підстав порушення правил підсудності, що не передбачено пунктом 8 частини першої статті 353 ЦПК України.

У червні 2018 року ОСОБА_33 звернувся через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року, уякій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження оскаржувалась саме з мотивів порушення правил підсудності. Апеляційний суд в ухвалі вказав, що апеляційна скарга подана у зв'язку з тим, що «відповідачами у справі є колишні посадові особи ПАТ «Автокразбнк», а тому справа повинна розглядатися у порядку господарського судочинства», а також виклав і проаналізував інші доводи з приводу причин виникнення колізії у дотриманні правил підсудності при вирішенні питання про відкриття провадження у справі. Таким чином, при розгляді апеляційної скарги апеляційний суд не дотримався вимог пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_33 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року.

У липні 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_21, ОСОБА_27, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_20 подали до суду відзив на касаційну скаргу, який підписано представником ОСОБА_34, у якому просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанцій залишити без змін.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У пункті восьмому частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

У постанові ОСОБА_35 Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 761/30675/17 зроблено висновок, що процесуальним законодавством передбачено можливість касаційного оскарження лише ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності, а не правил юрисдикції.

Встановивши, що апеляційна скарга ОСОБА_33 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року подана з підстав недотримання судом правил юрисдикції, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_33 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель