Провадження № 22-ц/773/776/18 Категорія: 25 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в грудні 2017 року звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (скорочено ПрАТ «Страхова група «ТАС») про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 12.11.2015 року, відповідно до якого був застрахований транспортний засіб Lexus/LX 570, НОМЕР_1., страхова сума становить 1978000,00 грн. 30.07.2016 року відбулась страхова подія ДТП, в якому була пошкоджена передня частина і радіатор системи охолодження ТЗ за межами України, а саме в Іспанії. Пошкодження автомобіля унеможливили його самостійний рух, тому з відома та усної згоди працівників Луцького підрозділу, автомобіль був доставлений на найближчу до місця пригоди офіційну СТО Lexus, яка знаходиться в іспанському місті Кастельон, де було зроблено огляд автомобіля і оцінена вартість деталей, потребуючих зміни, та вартість ремонту. Враховуючи технічний стан пошкодженого автомобіля, а саме неможливість самостійного руху, на офіційній СТО Lexus в іспанському місті Кастельон був проведений відновлювальний ремонт автомобіля на загальну суму 7909,63 євро, який був повністю ним оплачений. Однак, відповідач не погодився оплатити вартість відновлювального ремонту в сумі 7909,63 євро, посилаючись, що сума страхового відшкодування становить 6881,41 євро, з яких: 06.09.2016 року було виплачено 189238,90 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача 28276,05 грн. невиплаченої частини страхового відшкодування, оскільки вважає, що оскільки вартість відновлювального ремонту ним була повністю оплачена в сумі 7909,63 євро відповідно до виставленого рахунку-фактури, то до стягнення з відповідача підлягає різниця між реально понесеними витратами на ремонт пошкодженого транспортного засобу із сумою відшкодування, запропонованою відповідачем та становить 1028,22 євро (7909,63 євро - 6881,41 євро), що в національній валюті по курсу НБУ складає 28276,05 грн. (1028,22 євро х 27,50 грн.).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, навівши в ній доводи ідентичні доводам позовної заяви, а також вказав, що суд першої інстанції не навів мотивів, на підставі яких він прийшов до висновку про зарахування в страхову суму, що підлягає відшкодуванню позивачу, 72095,00 грн., яка була сплачена 24 листопада 2016 року.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому вказано, що відповідач повідомив позивача листом про те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно звіту та рахунків № 360 від 24.09.2016 р. та № 533 від 12.10.2016 року ФОП ОСОБА_4, які були надані після повернення транспортного засобу в Україну та погоджені страховиком, становить 261333,90 грн. Зважаючи на те, що частина страхового відшкодування в сумі 189238,90 грн. була виплачена 06 вересня 2016 року, то належна сума доплати страхового відшкодування становить 72095,00 грн. (261333,90 грн. - 189238,90 грн. = 72095,00 грн.), які і були доплачені страховиком. Посилання представника позивача на те, що страхове відшкодування в сумі 72095,00 грн. не відноситься до страхового випадку, який мав місце 30 липня 2016 року є безпідставним та спростовується страховими актами, заявою про доплату страхового відшкодування з яких вбачається, що ця доплата пов'язана саме з ДТП, яка мала місце 30 липня 2016 року в Іспанії.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 274, ч. 6 ст. 19 ЦПК України), як малозначна відповідно до норм п. 1 ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності різниці між понесеними витратами на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля і виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування, яка підлягала б до оплати відповідачем на користь позивача.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Належний відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 транспортний засіб Lexus/LX 570, НОМЕР_1, був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 12.11.2015 року у ПрАТ «Страхова група «ТАС». Розмір страхової суми становить 1978000,00 грн. (а.с. 3-6).

30.07.2016 року за участю вищевказаного транспортного засобу відбулась страхова подія ДТП, в якому була пошкоджена передня частина і радіатор системи охолодження ТЗ за межами України, а саме в Іспанії. Пошкодження автомобіля унеможливили його самостійний рух.

Враховуючи технічний стан пошкодженого автомобіля, а саме неможливість самостійного руху, на офіційній СТО Lexus в іспанському місті Кастельон був проведений відновлювальний ремонт автомобіля на загальну суму 7909,63 євро, який був повністю оплачений позивачем, що підтверджується рахунком фактурою та квитанцією про оплату (а.с. 7-9).

На момент ДТП за кермом автомобіля Lexus/LX 570, НОМЕР_1, перебував водій ОСОБА_6

02.08.2016 року ОСОБА_6 подав до ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомлення та заяву про настання події (а.с. 47-50).

Після отримання від власника автомобіля ОСОБА_1 повідомлення про те, що він передав свій транспортний засіб третій особі і що він не є викраденим, відповідачем було прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком.

Для розрахунку матеріального збитку відповідно до умов договору було замовлено звіт про оцінку, виконаний суб'єктом оціночної діяльності компанією DEKRA CLAIMS SERVICES EXPERTISE S.L., яка знаходиться на території Республіки Іспанія.

Згідно звіту AL 160297-1 від 17.08.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus/LX 570, НОМЕР_1, складає 6983,50 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ (станом на день ДТП 1 євро = 27,5012 грн.) становить 192054,63 грн. (6983,50 євро х 27,5012 грн.) (а.с. 39-44, 45).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 14, 14.2.1 договору страхування передбачено, що розмір страхового відшкодування розраховується страховиком, виходячи з суми завданого внаслідок настання страхового випадку розміру матеріального збитку. Розмір матеріального збитку визначається при пошкодженні ЗТЗ за формулою РМЗ = ВВР х (100 % - Е %), де ВВР це вартість відновлювального ремонту ЗТЗ на підставі одного з наступних документів за рішенням страховика: акту товарознавчого дослідження; калькуляції вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком; калькуляції вартості відновлювального ремонту СТО, письмово попередньо погодженої страховиком.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхових актів № 13389В/16/2016 від 01.09.2016 року та № 18393В/16/2016 від 21.11.2016 року, розмір страхового відшкодування склав 261333,90 грн. (а.с. 57-60).

Листом від 02.09.2016 року за № Г1400/2846 ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомило позивача, що під час іншої події, яка відбулась 21 липня 2016 року, було пошкоджено передній бампер автомобіля, на ремонт якого виплачено страхове відшкодування в розмірі 6009,37 грн. 26.07.2016 року. Після проведення ремонтних робіт, відремонтований ЗТЗ не був наданий для огляду. Згідно п. 14.9.3. договору страховик не відшкодовує: «Витрати на усунення пошкоджень ЗТЗ, за якими було виплачене страхове відшкодування або відмовлено виплаті на дату настання страхового випадку такі пошкодження не були усунені і факт усунення таких пошкоджень не був зафіксований в акті огляду ЗТЗ, підписаного страховиком та страхувальником, тому і звіту № AL 160297-1 ТОВ DEKRA вирахувана вартість відновлювального ремонту переднього бампера, що становить 2815,79 грн. (а.с. 61).

06.09.2016 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 189238,90 грн. (192054,63 грн. - 2815,79 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 101911 від 06.09.2016 року (а.с. 55).

Крім того, 24.11.2016 року суму страхового відшкодування в розмірі 72095,00 грн. ПрАТ «Страхова група «ТАС» було сплачено ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 16.11.2016 року (а.с. 11), що підтверджується платіжним дорученням № 111693 від 24.11.2016 року (а.с. 56).

Таким чином, на виконання умов договору страхування відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування позивачу та його представнику за довіреністю ОСОБА_6 на загальну суму 261333,90 грн. (а.с. 55, 56).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не навів мотивів з яких відповідач, стверджуючи, що розмір страхового відшкодування становить 6881,41 Євро, сплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 7909,63 Євро, то з матеріалів справи та рішення суду першої інстанції вбачається, що розрахунок суми страхового відшкодування до страхового акту № 13389В/16/2016 по страховій події, яка трапилась з застрахованим автомобілем 30.07.2016 року в Іспанії проведено на підставі звіту від 19.08.2016 року № AL 160297-1 ТОВ DEKRA (а.с. 57, 58), а розрахунок суми страхового відшкодування до страхового акту № 18393В/16/2016 по страховій події, яка трапилась з застрахованим автомобілем 30.07.2016 року в Іспанії, і у зв'язку з чим виникла потреба провести доплату, проведено на підставі звіту від 19.08.2016 року № AL 160297-1 ТОВ DEKRA та рахунків № 360 від 24.09.2016 р., № 533 від 12.10.2016 р. ФОП ОСОБА_4 (а.с. 59, 60).

Доводи апеляційної скарги про те, що сума страхового відшкодування в розмірі 72095,00 грн., яка була сплачена 24.11.2016 року, не пов'язана з страховою подією 30.07.2016 року спростовується заявою про виплату страхового відшкодування від 17 листопада 2016 року, копію якої відповідач подав в апеляційний суд, додавши до відзиву на апеляційну скаргу, з якої вбачається, що це є сума страхового відшкодування саме за страховим випадком, що стався 30.07.2016 року і що це є доплата за приховані пошкодження, а також розрахунком суми страхового відшкодування до страхового акту № 18393В/16/2016 по страховій події, яка трапилась з застрахованим автомобілем 30.07.2016 року в Іспанії (а.с. 59, 60).

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді