БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/597/18
Провадження № 2-ві/497/1/18
УХВАЛА

про розгляд заяви про відвід судді

09.08.2018 року м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Болградського районного суду Одеської області Раца Володимиру Анатолійовичу у цивільній справі № 497/597/18, провадження 2-497/415/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Болградської районної державної адміністрації Одеської області, Болградської міської ради Одеської області про визнання недійсним державного акту на землю, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Болградського районного суду Одеської області Раци В.А. перебуває цивільна справа № 497/597/18, провадження 2-497/415/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Болградської районної державної адміністрації Одеської області, Болградської міської ради Одеської області про визнання недійсним державного акту на землю.

06 серпня 2018 року до суду надійшла заява відповідача по справі ОСОБА_1про відвід судді Болградського районного суду Одеської області Раца В.А. у даній цивільній справі в зв'язку з сумнівами в об'єктивності та неупередженості судді.

Так, відповідач зазначає, що у повторному виклику-повідомленні від 22.05.2018 року Болградського районного суду Одеської області, яке направлено разом до інших відповідачів по справі, вказано, що вона, відповідач викликається до суду як посадова особа та адресовано виклик за місцем її роботи, що є порушенням її прав та порушує принцип рівності сторін в цивільному судочинстві.

Суддею Раца В.А. при визначені адреси направлення судового повідомлення їй, відповідачу, порушено вимоги п.п.1, 2 ч.1 ст.2 ЦПК України в частині додержання принципів верховенства права та поваги до честі, гідності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Секретарем судового засідання Божевою І.Д. з відома судді Раца В.А. безпідставно змінено правовий статус відповідача по справі, з фізичної особи на посадову особу державної установи.

Крім того, в період часу з моменту відкриття провадження по цій справі з 18.04.2018 року та по день вручення судової повістки відповідачу ОСОБА_4, не було повідомлено про наявність вказаного позову в провадженні судді Раца В.А., хоча вона, відповідач неодноразово на виконання своїх посадових обов'язків перебувала в приміщенні Болградського районного суду Одеської області, у тому числі приймала участь у судових засіданнях під головуванням судді Раца В.А., але з невідомих причин її взагалі не було повідомлено про наявність вказаного позову у провадженні судді Раца В.А.

На звернення відповідача ОСОБА_1 до голови Болградського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року з питань недодержання вимог діючого цивільного законодавства, надана відповідь за підписом в.о. голови Болградського районного суду Одеської області Раца В.А., з якої вбачається, що він вважає дії секретаря судового засідання І.Д. Божевої законними та обґрунтованими.

На думку заявника ОСОБА_1, зазначене свідчить про те, що суддя Раца В.А. перешкоджає їй, відповідачу, як учаснику судового процесу в реалізації свого права на розгляд справи за її участю, що викликає сумнів в неупередженості та об'єктивності судді під час розгляду цивільної справи (а.с.1-2).

Ухвалою суду (с.Раца В.А.) від 07.08.2018 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Раца В.А, яку в судовому засіданні підтримав представник ОСОБА_6, діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 06.08.2018 року, ордеру, та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, визнано необґрунтованою та провадження у справі було зупинено на час вирішення цього питання іншим суддею згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України (а.с.5).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 07.08.2018 року, розгляд заяви про відвід судді о 13:31 годині розподілено судді Кодінцевій С.В. (а.с.6).

Заявник і представник заявника були повідомлені належним чином про час та місце розгляду вказаної заяви (а.с.8).

Оскільки неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді, суд вважав за необхідне, з огляду на скорочені строки розгляду заяви, провести розгляд заяви ОСОБА_1 у відсутність сторін.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1, дослідивши доводи, на які посилається заявник, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. ч. 2, 3ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п. 15.4 Розділу XII Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК України), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п. 3 ст. 46 ЦПК України).

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч. 5ст. 36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п. 5ст. 39 ЦПК України).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі «П'єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Заявник у своїй заяві ставить під сумнів неупередженість судді у розгляді вказаної цивільної справи з огляду на те, що їй - фізичній особі, як відповідачу по справі, було направлено повторний виклик-повідомлення від 22.05.2018 року разом з іншими відповідачами, як посадовій особі, та адресовано виклик за місцем її роботи, що є порушенням її цивільних прав та порушенням принципу рівності сторін в цивільному судочинстві.

Але, як вбачається із матеріалів цивільної справи № 497/597/18, 12 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1, Болградської районної державної адміністрації Одеської області, Болградської міської ради Одеської області про визнання недійсним державного акту на землю (а.с.3-6).

18 квітня 2018 року відкрито провадження по справі (а.с.18-19), та на адреси зазначені в позовній заяві усім сторонам по справі спрямовано повідомлення-виклик (а.с.20), копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам також копію позовної заяви з доданими документами.

Поштовий лист на ім'я відповідача ОСОБА_1 повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.22-23).

В підготовче засідання 22.05.2018 року відповідач не прибула, та були відсутні докази її належного сповіщення.

Представником позивача було подано заяву про надіслання повідомлення відповідачу, у разі не отримання листів суду, на адресу за місцем роботи: Ізмаїльська місцева прокуратура: 68600, м.Ізмаїл, вул. Дмитрівська, №63 (а.с.25).

Секретарем судового засідання було підготовлено судову повістку-виклик усім сторонам по справі, в тому числі і відповідачу, як за місцем проживання, так і за місцем роботи, зазначивши: Прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 (ОСОБИСТО): вул.Варненська, 19, м.Болград, Одеська область (а.с.28).

Документи для відповідача були запаковані в конверт, опечатано, та передано кур'єру суду для вручення особисто.

25 травня 2018 року цей поштовий лист вручено особисто ОСОБА_1 кур'єром суду, без будь-якого його цілісного пошкодження, в приміщенні суду, навіть не за місцем роботи відповідача, що підтверджує заявник в своїй заяві.

Згідно ст. 2 ч. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ст.8 ЦПК України визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Главою 7 ЦПК України визначено нормативне положення щодо судових викликів і повідомлень.

Згідно ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до вимог ст.130 ч.4, ч.6 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім'ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

Таким чином, з дослідженим в судовому засіданні матеріалів цивільної справи 497/597/18, та з огляду на норми ЦПК України, суд вважає, що головуючим по справі суддею Раца В.А. було дотримано вимоги цивільно-процесуального закону щодо належного і своєчасного повідомлення відповідача по справі, оскільки поштовий лист повернувся до суду без вручення, тому вдруге було направлено повідомлення за місцем роботи відповідача.

Твердження заявника ОСОБА_1, що їй - фізичній особі, як відповідачу по справі, було направлено повторний виклик-повідомлення від 22.05.2018 року з переліком інших учасників справи в одному листі, як посадовій особі державної установи, та адресовано виклик за місцем її роботи: Ізмаїльська місцева прокуратура, що є порушенням цивільних прав заявника, суд розцінює критично, адже той факт, що відповідач ОСОБА_1 є прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури є загальновідомим, і загальнодоступним, а тим паче сторонам по цій справі як позивачу, так і відповідачам Болградській районній державній адміністрації Одеської області, Болградській міській раді Одеської області (останні також є державними установами).

Направлення повідомлення відповідачу за місцем роботи ніяким чином не принижує її репутацію як прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури, не шкодить діловій репутації прокурора, як посадової особи, тим паче, що всі документи були секретарем по справі особисто запечатані в конверт, який в цілісному вигляді було вручено відповідачу особисто в руки.

Жодних доказів того, що зазначення посади і місця роботи відповідача в судовій повістці-виклику, хоч якось негативно вплинуло на роботу відповідача, ділову репутацію, тощо, в заяві про відвід не зазначено, не конкретизовано, та відповідних доказів не надано.

Посилання заявника ОСОБА_1, що протягом періоду з 18.04.2018 року по 25.05.2018 року вона постійно перебувала у приміщенні суду, та приймала неодноразово участь в судових засіданнях під головуванням судді Раца В.А., а відтак і суддя, і секретар мали можливість повідомити її особисто про наявність справи в суді, є безпідставними.

Так, секретарем дотримано вимоги положень ЦПК України про надіслання сторонам повідомлення, ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви, та доданих до неї документів за адресами зазначеними в позовній заяві.

В період з 18.04.2018 року по 25.05.2018 року відповідач ОСОБА_1 як прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури лише один раз 02.05.2018 року приймала участь в судовому засіданні під головуванням судді Раца В.А. по справі №497/400/18 року (.с.9, 10, 11). Однак поштовий лист на ім'я відповідача повернувся до суду без вручення після 05.05.2018 року, про що свідчить поштовий штемпель на ньому, а тому секретар фізично не могла знати про неотримання листа відповідачем станом на час перебування у суді 02.05.218 рок.

До того ж, секретар суду виконує свої функціональні обов'язки згідно посадової інструкції, яка не зобов'язує секретаря контролювати наявність і перебування сторін в приміщенні суду поза судовими засіданнями, та вручати документи.

Крім того, посилання відповідача на те, що «вона постійно перебувала в приміщенні суду» не відповідає дійсності, оскільки постійним місцем роботи відповідача є Ізмаїльська місцева прокуратура, розташована за адресою: вул.Варненська,19, м. Болград, Одеська область, а не Болградський районний суд Одеської області.

Слід зазначити, що позивач ОСОБА_2 до подачі цієї позовної заяви, двічі: 28.02.2018 року та 01.03.2018 року подавав до Болградського районного суду Одеської області зави про вжиття заходів забезпечення доказів, справа №497/339/18, №497/341/18, про які достовірно було відомо відповідачу ОСОБА_1, а відтак відповідач знала про намір позивача звернутися до суду з теперішнім позовом, та могла перевіряти інформацію щодо наявності такого позову в суді, відкритті провадження за позовом, призначення його до розгляду на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, що безпосередньо врегульовано положеннями ст.8 ЦПК України, а саме: інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) чи будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Враховуючи, що із заяви про відвід вбачається, що підставою для відводу судді заявник зазначає сумніви у неупередженості і об'єктивності, проте будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості і необ'єктивності головуючого у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Підсумовуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді, суд приходить до висновку, що заявлений відвід не може бути задоволений, оскільки він суперечить діючим нормам Закону, заявник не навів належних доказів щодо неупередженості судді Раца В.А. та, що існують обставини, що викликають сумнів у її об'єктивності.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відводу судді Болградського районного суду Одеської області Раца Володимира Анатолійовича.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.35-40, ст.252 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Болградського районного суду Одеської області Раца Володимиру Анатолійовичу у цивільній справі № 497/597/18, провадження 2-497/415/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Болградської районної державної адміністрації Одеської області, Болградської міської ради Одеської області про визнання недійсним державного акту на землю.

Повернути справу для продовження розгляду справи по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя __________ С.В.Кодінцева