Справа № 357/4338/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: державний нотаріус Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна про визнання договору недійсним та перевід прав та обов'язків покупця,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року до суду надійшов позов в якому ОСОБА_1, з урахуванням уточнення позовних вимог від 01.08.2018 року просила: 1) визнати договір дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 01.11.2017 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Приймак Альоною Петрівною зареєстрований № 3-3691 удаваним правочином; 2) визнати, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 01.11.2017 року було укладено договір купівлі-продажу 1/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та визнати його недійсним; 3) перевести права та обов'язки покупця 1/6 частки житлового будинку адресою АДРЕСА_1 на неї; 4) визнати за нею право власності на 1/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову зазнала про те, що вона являється власником 5/6 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_2. Вона домовлялась з ОСОБА_2 про купівлю-продаж іншої частки вказаного будинку. Її пропозиції були проігноровані.

01.11.2017 року ОСОБА_2 подарувала свою частку будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що між ними укладений договір дарування. Вважає, що він укладений з метою приховування іншого правочину: договору купівлі-продажу 1/6 частки житлового будинку, який вони насправді вчинили, для обходу переважного права учасника спільної часткової власності на купівлю частки, що продається. Наміру безоплатно передавати частину житлового будинку у ОСОБА_2 не було. Посилаючись на норми закону просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 відзиву до суду не надали, їхня позиція щодо вимог позову суду не відома.

Третя особа державний нотаріус Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

25.05.2018 року у справі відкрите провадження та призначене підготовче засідання.

Третя особа бажання приймати участь в судових засіданнях не виявила про що звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с. - 54).

12.07.2018 року у справі закрите підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті.

24.07.2018 року в судове засідання з'явились позивач - ОСОБА_1, її представник - ОСОБА_6, відповідач - ОСОБА_3, інші відповідачі до суду не з'явились про час та місце розгляду повідомлені належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіційному сайті Судової влади, третя особа просила проводити розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю отримати правову допомогу по справі, яке суд задовольнив.

01.08.2018 року в судове засідання з'явились позивач - ОСОБА_1, її представник - ОСОБА_6, відповідачі до суду не з'явились про час та місце розгляду повідомлені належним чином, третя особа просила проводити розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення та був допитаний свідок ОСОБА_7, який підтвердив викладені в позовній заяві обставини та пояснив суду, що ОСОБА_1 належить 5/6 будинку, інші 1/6 належали ОСОБА_2, вони постійно сварились ОСОБА_2 вважала, що це її будинок та викликала поліцію, вони разом з ОСОБА_1 пропонували викупити частину будинку або зробити його поділ на що отримали відмову. Одного разу йому зателефонував чоловік ОСОБА_2, який просив надати йому будинкову книгу для оформлення субсидії, він відмовив йому в цьому. Про договір дарування він дізнався із реєстру, в сільській раді йому повідомили, що чоловік ОСОБА_2 зробив дарування без довідки форми 3. Коли вони з ОСОБА_1 знайшли нових власників частини, з ними було досягнуто домовленості, що всі з'являться до нотаріуса, щоб розірвати договір і повернути кошти, однак зустріч не відбулася. Ще до цього вони з ОСОБА_2 домовлялись про продаж будинку в цілому, на що та погодилась, але через певний час після домовленості він побачив в Інтернеті оголошення про продаж 1/2 будинку, тоді як насправді їй належало 1/6 будинку.

В зв'язку із задоволенням клопотання про внесення коштів на депозит суду, судовий розгляд відкладений на іншу дату.

06.08.2018 року в судове засідання з'явились позивач - ОСОБА_1, її представник - ОСОБА_6, відповідач - ОСОБА_3, інші відповідачі до суду не з'явились про час та місце розгляду повідомлені належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіційному сайті Судової влади, третя особа просила проводити розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із перебуванням на лікуванні ОСОБА_2, в задоволенні якого суд відмовив, в зв'язку із відсутністю доказів на підтвердження його слів. Після чого ОСОБА_3 покинув залу судових засідань. Суд продовжив розгляд справи за його відсутності.

Після дослідження матеріалів справи, суд заслухав позивача та його представника в судових дебатах та видалився до нарадчої кімнати.

В ході розгляду справи судом встановлено наступне.

На підставі договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 06.10.2017 року ОСОБА_1 належить 5/6 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд розташованих в АДРЕСА_2 загальною площею - 85,1 кв. м., житловою площею - 54,9 кв. м.

Відповідно до договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 01.11.2017 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 1/6 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під АДРЕСА_2

Згідно звіту про оцінку майна, житлового будинку, загальною площею 85,19 кв. м., що входить до складу будинковолодіння та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 № СЕ-001НМ17 від 04.01.2018 року вартість 1/6 його частини складає 42 090 грн.

Зазначені обставини справи підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з договорів та інших правочинів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Одним із різновидів договорів є договір дарування.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування, як і будь-який правочин має відповідати вимогам ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Приписами п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсними» за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Згідно ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житлового будинку від 01.11.2017 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 1/6 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під АДРЕСА_2.

З показань свідка ОСОБА_8 судом з'ясовано, що ОСОБА_2 намагалася продати частку в будинку, з нею у позивача були неприязні відносини, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплатили кошти за 1/6 частку будинку, при цьому була домовленість про повернення сплачених коштів після розірвання договору дарування у нотаріуса, однак вказаного не відбулося.

Отже, суд зважаючи на покази свідка та відсутність доказів, які доводять протилежне дійшов до переконання, що спірний договір дарування укладений з метою приховати купівлю-продаж частки будинку.

Таким чином, договір дарування частки у праві спільної часткової власності житлового будинку від 01.11.2017 року суд визнає удаваним правочином та згідно ч. 2 ст. 235 ЦК України вважає за необхідне застосувати до нього положення ЦК України, що регулюють купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦК України продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Згідно ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази письмового повідомлення ОСОБА_1 про продаж 1/6 частки будинку за адресою АДРЕСА_2

Отже, суд вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 від 01.11.2017 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та перевести права та обов'язки покупця 1/6 частки житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2 на ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вказаної норми, суд з метою усунути будь-які сумніви щодо власника будинку з боку інших осіб, визнає право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, за викладених обставин позов слід задовольнити в повному обсязі.

За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача по 469,60 грн. судового збору з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: державний нотаріус Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна про визнання договору недійсним та перевід прав та обов'язків покупця - задовольнити.

Визнати договір дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 01.11.2017 року посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Приймак Альоною Петрівною зареєстрований № 3-3691 удаваним правочином.

Визнати, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 01.11.2017 року було укладено договір купівлі-продажу 1/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 від 01.11.2017 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Перевести права та обов'язки покупця 1/6 частки житлового будинку за адресою м. Узин, Білоцерківський район, Київська область по АДРЕСА_2 на ОСОБА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 469,60 грн. судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів.

СуддяІ. Д. Дубановська