Справа № 515/770/18
Провадження № 2-о/515/1331/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участі секретаря Унгурян Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника - адвоката ОСОБА_2

заінтересованої особи представника Кочкуватської сільської ради

Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1, з викликом заінтересованої особи - Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2018 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на наступні обставини.

30 серпня 2005 року помер батько заявника ОСОБА_4 в селі Кочкувате Татарбунарського району Одеської області. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,06 га, що розташована на території Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV- ОД № 080434, виданого 27 грудня 2002 року на імя ОСОБА_4, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6729.

Вказану вище земельну ділянку заявник має право успадкувати як спадкоємець за заповітом, відповідно до ст.ст.1232,1233 Цивільного кодексу України.

Після смерті спадкодавця, заявник звернувся 15 травня 2018 року до державного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено з причин втрати ним 6-ти місячного строку для прийняття спадщини та відсутності доказів родинних відносин.

При цьому, заявник зазначає що в свідоцтві про його народження прізвище батька зазначене як «Ліщук», а в свідоцтві про смерть батька - «Лещук». Зазначені розбіжності в написанні прізвищ заявника та спадкодавця, а також відсутність необхідних нотаріусу доказів щодо факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, стали причиною звернення заявника до суду, оскільки іншого позасудового способу встановлення данних фактів немає.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 травня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.06.2018 року витребувано від державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлого.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с.47).

Представник Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності представника, не заперечуючи проти вимог заяви (а.с.46) .

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення представника заявника та представника заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, суд керується вимогами статті 55 Конституції України, згідно якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом з достовірністю встановлено, що заявник позбавлений можливості в установленому законом порядку вступити у спадок після смерті свого батька ОСОБА_4, померлого 30.08.2005 року, за відсутності доказів родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що наявна відмова нотаріуса. Разом з тим, дослідивши надані заявником докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається із копії паспорту серії КЕ № 735264, виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 11.08.1997 року (а.с.3-4), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 16.12.2008 року (а.с.4) прізвище заявника зазначено як Ліщук.

Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії І-ЖД № 034148, виданого відділом РАЦС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області (а.с.5), батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6.

Із копії свідоцтва про смерть 1-ЖД № 018065, виданого відділом РАЦС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області 01.09.2005 року вбачається, що ОСОБА_4 помер 30 серпня 2005 року в селі Кочкувате Татарбунарського району Одеської області (а.с.6).

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- ОД № 080434, виданого 27.12.2002 року Кочкуватською сільською радою Татарбунарського району Одеської області підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 6,06 га, розташованої на території Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Із копії заповіту від 29.08.2002 року, посвідченого секретарем Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району слідує, що заявник є спадкоємцем по заповіту на сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД № 0147034 розміром 6,93 га, належний його батькові спадкодавцю ОСОБА_4 (а.с.8).

Листами нотаріуса за № 345/02-14, № 344/02-14 від 15 травня 2018 рр. (а.с.10-11) підтверджується, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, у зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про народження заявника в графі батько. Так, у свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого як Лещук, тоді як у свідоцтві про народження заявника в графі «Батько» вказано Ліщук. Крім того, не надано достатніх доказів сумісного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З довідки №111, виданої виконавчим комітетом Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 15.05.2018 року, слідує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно з січня 2005 року по день смерті ОСОБА_4 проживав фактично без реєстрації за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, село Кучкувате, вулиця Миру,8 (а.с.12).

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 52530762 від 07.07.2018 року (а.с.28) підтверджується, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, Саратською районною державною нотаріальною конторою Одеської області заведена спадкова справа за № 76/2018 за номером у спадковому реєстрі 62184571. До вказаної довідки долучено копію спадкової справи № 76/2018 від 23.03.2018 року (а.с.25-45), в якій наявна заява ОСОБА_1 від 23.03.2018 року за № 199 (а.с.30), адресована вказаному нотаріусу, щодо прийняття ним спадщини по заповіту від 29 серпня 2002 року, зареєстрованому в реєстрі за №45, після смерті батька ОСОБА_7

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року із змінами, внесеними 25.05.1998 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Як передбачено ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.»

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_4 та заявником ОСОБА_1 підтверджується наданими суду документами та тим, що за життя померлий і заявник підтримували родинні стосунки, взаємовідносини між ними були як батька ти сина.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази родинних відносин з ОСОБА_4, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви ОСОБА_1

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно мав родинні зв'язки з спадкодавцем ОСОБА_4 та був його сином.

Крім того, враховуючи відсутність заперечень заінтересованої особи, яка повністю погоджується з вимогами заяви (а.с.46), в матеріалах цивільної справи містяться достатні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, тобто були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, зумовлені спільним проживанням, та які притаманні сімейним відносинам, а також несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності, саме сім'ї, у прямому розумінні цього слова.

За встановлених обставин, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме: 30 серпня 2005 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 77-81, 263, 293, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, з викликом заінтересованої особи - Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, який помер 30 серпня 2005 року в селі Кочкувате Татарбунарського району Одеської області та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 /ідентифікаційний номер /, як батьком та сином.

Встановити факт постійного проживання заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 /паспорт серії КЕ №735264 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 11.08.1997 року, ідентифікаційний номер /, як спадкоємця по заповіту, разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини - 30.08.2005 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.А.Семенюк