Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 24 Доповідач Коломієць О.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Галацевич О.М., Талько О.Б.,

за участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором, 3% річних, інфляційних та зустрічним позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення неустойки та відшкодування витрат на усунення недоліків товару, розірвання договору, стягнення вартості товару

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2017 року, яке ухвалено суддею Чішман Л.М. в м. Житомир

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за договором від 05.06.2014 р. за яким вона зобов'язувалась виготовити та встановити, а ОСОБА_3 прийняти та оплатити меблеві вироби для кухні в розмірі 7250,00 грн., 3% річних в сумі 417,93 грн. та 4149,51 грн. інфляційних нарахувань. В обґрунтування позову зазначила, що сторони домовились про загальну ціну меблевого гарнітуру в сумі 23250,00 грн. з попередньою оплатою в розмірі 70% на момент укладення договору та по завершенню виготовлення товару в розмірі 30%. Відповідач, здійснивши попередню оплату, внесла 16000,00 грн., однак по завершенню всіх виконаних робіт, відмовилась оплатити решту коштів в сумі 7250,00 грн. Позивач вважає, що невиконанням договору з боку відповідача їй завдана матеріальна шкода.

У березні 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом, в якому вказала, що за умовами вказаного вище договору строк виготовлення меблів становив 45 днів з моменту підписання договору, тобто з 05.06.2014 р., однак в строк до 20.07.2014 р. гарнітур виготовлений не був. 26.08.2014 р. було здійснено монтаж меблів без складання акту приймання-передачі робіт, оскільки було виявлено невідповідність робочому ескізу кухні та ряд недоліків при прийманні робіт. Відповідач не внесла частину коштів за договором в сумі 7250,00 грн. в рахунок часткового погашення пені, розрахованої нею за прострочення виконання замовлення, яка за 37 календарних дні склала 25807,50 грн. На момент звернення з зустрічним позовом термін прострочення становив 197 днів. ОСОБА_3 просила стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 25807,50 грн., пеню за прострочення усунення недоліків товару у розмірі 176467,50 грн., розірвати договір від 05.06.2014 р. № 06/06/14 та повернути сплачені за товар грошові кошти з розрахунку його вартості на час пред'явлення вимоги в сумі 34000,00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2017 року первісний позов ФОП ОСОБА_2 задоволено повністю, стягнуто заборгованість за договором в сумі 7250,00 грн., 3% річних в сумі 417,93 грн. та інфляційні станом на 01.06.2016 р. в розмірі 4149,51 грн. Вирішено питання щодо судових витрат. В задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісних вимог ФОП ОСОБА_2 та задовольнити зустрічні вимоги в повному обсязі. Крім того, просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 витрати, понесені за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 8223,60 грн. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що договір 05/06/14 містить нечіткі та двозначні положення, зокрема в пунктах 4.3, 5.1, 5.5, 7.1. Суд не звернув уваги на те, що договір був виконаний позивачем з порушенням строків. Також суд першої інстанції не застосував положення ЦК України, які регулюють відносини купівлі-продажу та побутового підряду, порушив її права як споживача, поклавши тягар доказування не на продавця, а на замовника, застосував закон, який в даному випадку не підлягає застосуванню - частину 1 ст. 872 ЦК України. Апелянт вважає, що суд неоднозначно виклав позицію експерта.

Позивач ФОП ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якій спростовуючи обґрунтування апеляційної скарги, посилається, зокрема на те, що кухонний гарнітур фактично не переданий в експлуатацію ОСОБА_3, так як не завершено монтаж гарнітуру у відповідності до п.5.1. Договору, оскільки замовник не внесла повної оплати за нього. Позивач вважає, що відповідач навмисно не здійснила повну оплату, не підписала акт здачі-приймання виконаних робіт для того, щоб незакінчений монтаж гарнітуру вважати за недоліки. В запереченнях ФОП ОСОБА_2 рішення суду просить визнати законним, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представники позивача просили апеляційну скаргу відхилити, рішення районного суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 05.06.2014 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як «Виконавцем» та ОСОБА_3 як «Замовником» був укладений договір №05/06/14, за умовами якого виконавець зобов'язувався виготовити та встановити, а замовник прийняти та оплатити меблеві вироби, а саме меблевий гарнітур для кухні.

Відповідно до п.5.1 договору товар доставляється покупцю та проводиться монтаж після повної оплати за товар згідно даного договору та за умови, що приміщення знаходиться у належному стані відповідно до пункту 4.3 даного договору.

Пунктом 5.5 договору визначено, що строк виготовлення становить 45 календарних днів та за умови виконання пункту 4.3, 5.1 даного договору.

Разом з цим, пунктом 6.1 сторони встановили загальну ціну даного договору у розмірі 23250,00 грн. Сторонами у договорі також встановлено порядок розрахунків за товар. Так, пунктом 7.1 договору визначено, що попередня оплата у розмірі 70% від ціни договору має бути внесена у момент підписання даного договору, 30% по завершенню виготовлення товару та перед постачанням товару покупцеві.

Відповідачем цього ж дня був внесений аванс в сумі 16 000,00 грн., що підтверджується товарним чеком №358 від 05.06.2014 р.

Також пунктом 11.4 договору визначено, що на виготовлену продукцію виконавець встановлює гарантійний строк 24 місяці з дня підписання сторонами акту прийняття-здачі виконаних робіт та при умові наявності у замовника акту прийняття-здачі виконаних робіт. У разі виявлення дефектів продукції або якості виконання робіт виконавець за власний рахунок усуває всі недоліки.

Під час виявлення недоліків продукції у термін дії гарантійного строку замовник письмово запрошує виконавця для складання дефектного акту, в якому сторони визначають суми збитків та строки їх усунення. У разі, якщо виконавець ухиляється від усунення недоліків та складання акту, замовник в односторонньому порядку складає дефектний акт та передає матеріали виконавцю, що передбачено п. 11.6 договору.

Після доставки та встановлення кухонних меблів ОСОБА_3 виявила, що у їх виготовленні наявні суттєві недоліки, крім того в процесі їх встановлення було пошкоджено кухонну плитку на робочій зоні, просила замінити пошкоджені стінки шухляд, привести у відповідність до розмірів отвір для духової шафи в нижній частині гарнітуру та закінчити його встановлення.

26.08.2014 р. меблі було встановлено, але замовник відмовилася підписувати акт приймання-передачі. Факт відмови від підпису був засвідчений в самому Акті свідками (а.с.14 т.1).

ФОП ОСОБА_2 03.09.2014 р. направила на адресу ОСОБА_3 претензію з вимогою погасити наявну заборгованість в сумі 7250,00 грн. протягом п'яти календарних днів з моменту отримання цієї претензії, оскільки в порушення вимог п. 5.1 Договору замовник не здійснила повну оплату за товар.

В свою чергу ОСОБА_3 звернулася до ФОП ОСОБА_2 зі скаргами про порушення терміну виконання замовлення та необхідність проведення замін пошкоджених частин гарнітуру і робочої зони кухонної плитки. Окремим листом долучила до скарги виявлені недоліки кухонного гарнітуру станом на 02.09.2014р. (а.с. 51,52, 53 т.1).

У травні 2015 року ОСОБА_3 під час розгляду справи заявила клопотання про проведення комплексної експертизи, на вирішення якої просила поставити питання, що стосуються відповідності меблів умовам договору, ГОСТам, ДСТУ та наявності істотних недоліків товару.

За висновком експерта судово-товарознавчої експертизи від 27.05.2016 р. №72/15 гарнітур меблів для кухні за наявністю дефектів, що зазначені в дослідницькій частині висновку не відповідає вимогам ДСТУ 4414:2015, ГОСТ 16371-93 та договору №05/06/14 від 05.06.2014 р., гарнітур меблів для кухні містить недоліки та істотні недоліки.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 пояснив, що висновок складено без урахування п. 5.1. договору, та зазначив, що з урахуванням п. 5.1 договору є ознаки незакінченого монтажу, тому визначені в експертному висновку недоліки товару можуть бути усунуті шляхом регулювання петель, заміни окремих частин фасаду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ФОП ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання за договором виготовлення меблів, чим порушила права позивача як «Виконавця» та завдала матеріального збитку, тому стягнув з ОСОБА_3 передоплату за договором з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов'язання (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з недоведеності заявлених вимог та відсутності правових підстав для стягнення пені за прострочення виконання замовлення, прострочення усунення недоліків товару, розірвання договору та повернення сплачених за товар грошових коштів.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, наявним доказам, яким дана належна правова оцінка й вимогам закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим (п. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Звертаючись до суду з даним позовом, ФОП ОСОБА_2 зазначила, що між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг, умови якого відповідач не виконала повністю, а саме: не сплатила 30% ціни договору (7250,00 грн.) по завершенню виготовлення меблів та перед їх постачанням замовнику відповідно до умов Договору, зазначених у п.п. 5.1., 7.1. у зв'язку з чим вона має право вимагати відшкодування заборгованості.

Також у силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення в частині позовних вимог про стягнення передоплати за договором, інфляційних втрат та 3 % річних, правильно розподіливши судові витрати.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_3 внісши попередню оплату згідно Договору в розмірі 70%, не здійснила оплату решти частини в розмірі 30% від суми товару, яку вона зобов'язувалась сплатити після виготовлення товару та перед його поставкою їй додому згідно п. 5.1. Договору.

Доводи апеляційної скарги щодо двозначності деяких пунктів договору, зокрема 4.3., 5.1., 5.5., 7.1. не знаходять свого підтвердження при його дослідженні. Так, п.4.3. встановлені вимоги до приміщення, в якому буде здійснюватися монтаж; згідно п. 5.1. товар доставляється замовнику, проводиться монтаж після повної оплати за товар та за умови, що приміщення знаходиться у належному стані відповідно до п.4.3.; строк виготовлення замовлення становить 45 днів за умови виконання пунктів 4.3., 5.1. Договору та встановлюється з моменту проведення контрольних замірів приміщення після підписання Договору; пунктом 7.1. визначено, що попередня оплата у розмірі 70% від ціни за Договором має бути внесена у момент підписання Договору і 30% по завершенню виготовлення товару та перед його постачанням. Таким чином всі пункти є взаємопов'язаними, не суперечать один одному, погоджені виконавцем і замовником без будь-яких застережень.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.212 ЦК України особи, які вчиняю ть правочин, мають право обумовити настання або заміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Пунктом 5.5. Договору обумовлено строк виготовлення меблів за умови виконання п.п. 4.3., 5.1. Договору.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо порушення строку виготовлення меблів спростовуються умовами укладеного Договору та нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При цьому, як передбачено в ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, при вирішенні спорів про захист прав споживачів тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві.

ФОП ОСОБА_2, яка за зустрічним позов ОСОБА_3 виступає відповідачем, спростувала наявність неналежного чи простроченого виконання своїх зобов'язань перед замовником наданими документами та відповідними поясненнями в суді.

Доказам є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлю наявність а бо відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Суд не обмежений у праві викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Тому 19.05.2017 р. в судовому засіданні був допитаний судовий експерт ОСОБА_4 При наданні відповідей на запитання представника позивачки ФОП ОСОБА_2, який намагався з'ясувати мають встановлені меблі дефект чи незавершений монтаж, пояснив, що при проведенні експертизи не врахував п. 5.1 Договору, тому з врахуванням цього пункту можна вважати, що монтаж не завершений.

Доводи скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зобов'язання ФОП ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_3 пеню, розірвати договір та повернути сплачені за товар кошти.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.01.2018 р.

Головуючий: Судді: