Справа № 148/392/18
Провадження №2/148/372/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради ОТГ про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Тульчинської міської ради ОТГ про визнання права власності на земельну частку (пай).

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається з земельної частки (паю) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж та виділення частки в натурі, яка знаходиться в СТОВ "Суворовське" с. Суворовське Тульчинського району і яка йому належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації № 118-р від 13.04.2000, зареєстрованого 28.04.2000 за порядковим № 145. За життя, батько позивача заповіту не залишив. Спадкоємцем за законом на спадкове майно залишився позивач. Крім позивача, спадкоємцями за законом першої черги є його брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4, які спадщину не прийняли. Для оформлення спадщини позивач звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори, однак в оформленні спадщини йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа - оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 на ім"я батька - ОСОБА_2

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на земельну частку (пай), в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж та виділення частки в натурі, яка знаходиться в СТОВ "Суворовське" с. Суворовське Тульчинського району і яка йому належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації № 118-р від 13.04.2000, зареєстрованого 28.04.2000 за порядковим № 145.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 17).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим повторно 26.09.2017 Тульчинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого повторно Тульчинським районним відділом РАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 26.09.2017, ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідки Тульчинської міської ради № 942 від 13.12.2017, після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Суворовської сільської ради, площею 1,34 га. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1, тобто позивач, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Фактом прийняття позивачем спадщини є проведені ремонтні роботи в будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії довідки Відділу у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.37-374/118-17 від 15.12.2017, на ім"я ОСОБА_2 державний акт не видавався, в видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 (а.с. 9).

Постановою державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори від 23.02.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,34 га, розташовану на території Суворовської сільської ради, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку (а.с. 5).

Відповідно до витребуваної судом копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, інші спадкоємці, крім позивача, - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на спадщину після смерті ОСОБА_2 не претендують, звертатися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звертатись не будуть (а.с. 28, 30).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство.

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази, надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами та вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто до спадкування підлягають застосуванню норми ЦК УРСР, діючого на час виникнення правовідносин.

Згідно із вимогами ст. 524 ч. 1 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За змістом ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008, визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14 ) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства та є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно Указу Президента України № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 належало право на вищевказану земельну частку (пай) на підставі земельного сертифіката серії НОМЕР_2. Це право успадкував після його смерті син ОСОБА_1, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт прийняття ним спадщини після смерті батька, хоча своїх спадкових прав на нього не оформив.

Задовольняючи позов, суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 548, 549 ЦК УРСР, пп. 16, 17 Перехідних положень ЗК України, ст. 1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 12, 76-80, 141, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на спадкове майно після смерті батька - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на земельну частку (пай), розміром 2,13 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж та виділення частки в натурі, яка знаходиться в СТОВ "Суворовське" с. Суворовське Тульчинського району і яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації № 118-р від 13.04.2000, зареєстрованого 28.04.2000 за порядковим № 145.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В.Саламаха