РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Гончарові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з матір"ю, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з батьком-

В С Т А Н О В И В :

19.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з матір"ю, зазначаючи те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19.03.1994 року . Від спільного подружнього життя у сторін по справі є малолітні діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають разом з позивачкою. На теперішній час шлюбно - сімейні відносини припинені з травня 2017 року, близьких стосунків сторони не підтримують внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально-побутових проблем, отже збереження сім»ї вважає неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ними стали неприязні, а тому просить шлюб розірвати . Стосовно позовної вимоги про визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з матір"ю зазначає, що у принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, у зв»язку з чим просить визначити постійне місце проживання малолітніх дітей разом з матір"ю.

06.02.2018 року від ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з батьком, в якому зазначає, що так, 19 березня 1994 року між ОСОБА_2, та ОСОБА_1 було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народились спільні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Вважає, що визначення постійного місця проживання спільних дітей з ОСОБА_1 спричинить шкоду правам та інтересам спільних малолітніх дітей, а також позбавить їх повного і гармонійного розвитку особистості. Так, вважає за необхідне повідомити про те, що у ОСОБА_1 діагностовано тяжке захворювання - рак. Зважаючи на можливу специфіку протікання вищевказаного захворювання, проживання разом із тяжкохворою матір'ю малолітніх дітей не здатне забезпечити для дітей психологічний комфорт, а також безпечне спокійне та стійке середовище існування. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не має самостійного доходу, що свідчить про неспроможність останньої забезпечити належні умови та рівень життя для наших спільних малолітніх дітей, у зв»язку з чим просить суд визначити постійне місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком.

Позивачка за первісним позовом в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, стосовно зустрічного позову заперечувала в повному обсязі, надала відзив на зустрічний позов в якому зазначила, що жодним чином позивачем за зустрічним позовом не підтверджується замалий розмір доходів ОСОБА_1, як такий, що не дозволить їй утримувати двох, дітей. Також позивач за зустрічним не надає доказів в обгрунтування своїх доходів як таких, що дозволять забезпечити належне утримання та виховання дітей. Натомість, відповідач за зустрічним позовом разом з цим відзивом залучає довідку з КНП «Обласний центр онкології» про те, що на обліку в даному закладі вона не перебуває, за допомогою не зверталася, також згідно з довідками Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 123 Харківської міської ради, Харківської міської дитячої поліклініки № 23, Харківської загальноосвітньої школи І- ІІІ ступенів №37 Харківської міської ради Харківської ради Харківської області заходи з догляду, виховання та освіти здійснює безпосередньо мати неповнолітніх (малолітніх) дітей. Отже, мати в змозі забезпечити належний догляд за дітьми. Щодо доходів обох з батьків, достатніх на утримання дітей. Батько позивач за зустрічним позовом не надає жодних доказів своїх доходів, розмір яких був би достатнім для утримання дітей, з якими він проживає, не надано позивачем за зустрічним позовом і доказів того, що у нього наявні достатні житлові умови для проживання малолітніх дітей. Так, зокрема, не надано позивачем за зустрічним позовом доказів наявності у нього житла, як у власності так і в оренді. Натомість, разом з цим відзивом відповідач за зустрічним позовом надає довідку про наявність у ОСОБА_1 нерухомого майна у власності: квартира АДРЕСА_1, у зв»язку з чим просить відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з»явився , позовні вимоги визнав частково лише в частині розірвання шлюбу, в частині визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з матір"ю заперечував в повному обсязі, зазначив що ОСОБА_1 не має самостійного доходу, що свідчить про неспроможність останньої забезпечити належні умови та рівень життя для наших спільних малолітніх дітей а також хворіє раком, а тому вважає, що наявність тяжкого захворювання у матері, а саме: раку, має істотне значення при вирішенні питання щодо визначення постійного місця проживання малолітніх дітей. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не з»явилась, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи за їх відсутності , долучила до заяви письмовий висновок та акт обстеження умов проживання.Зазначила, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом.

Дослідивши матеріали справи , вислухавши думки учасників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з матір"ю підлягають задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з батьком слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 19 березня 1994 року, актовий запис № 391 , який зареєстрований у палаці одруження «Центральний» , серія НОМЕР_5

Від спільного подружнього життя у сторін по справі є малолітні діти : син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 5189 ,серія НОМЕР_6 виданий відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 679 ,серія НОМЕР_7 , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Причиною розлучення є -різні погляди на сімейне життя та вирішення соціально-побутових проблем, сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ними стали неприязні . Шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2017 року.

Від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона повертає собі дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітнім дітям.

Стосовно позовної вимоги визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з матір"ю за первісним позовом та визначення постійного місце проживання малолітніх дітей з батьком за зустрічним.

За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком , коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращіх інтересах дитини.

Як вбачається з висновку третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкають разом з матір'ю, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_2, де для дітей створені належні умови для проживання та розвитку (акт обстеження від 19.01.2018).

ОСОБА_1, матеріально забезпечена, працює на посаді викладача в Харківському торговельно-економічному коледжі КНТЕУ, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Згідно з інформацією Харківської міської дитячої поліклініки № 23, де малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають під наглядом фахівців лікувального закладу, вихованням хлопчиків та забезпеченням їм належного догляду, в тому числі під час хвороби, займається мати. Амбулаторні прийоми дільничного педіатра діти відвідують також у супроводі матері. Рекомендації фахівців закладу охорони здоров'я матір'ю виконуються в повному обсязі.

Згідно з інформацією адміністрації загальноосвітньої школи № 37, де з 13.01.2016 навчається малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 13.01.2016 до кінця другого класу у процесі навчання та виховання дитини брали участь обоє з батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. З 01.09.2017 питаннями навчання і виховання хлопця опікується мати, яка підтримує контакт з класним керівником, телефонує, відвідує батьківські збори. Батько - ОСОБА_2, у період з 01.09.2017 і по теперішній час телефонував класному керівникові лише один раз і цікавився чи відвідує дитина навчальні заняття.

Згідно з інформацією адміністрації дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 123, який з 09.02.2016 відвідує малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з лютого 2016 по грудень 2016 року під час перебування дитини у дитячому садку питаннями виховання дитини, організації її життя в дитячому садку, спілкуванням з вихователями і адміністрацією закладу займалися мати та батько. З січня 2017 року по теперішній час батько приходив до дитячого садку один раз 15.02.2018 привітати дитину з днем народження. ОСОБА_4 до садочку завжди приводять охайним, чистим, в гарному настрої. Дитина добре грає з однолітками, у садочку має друзів, після дитячого садка мама чи бабуся відводять хлопчика до фізкультурно-оздоровчого комплексу «Волна» на заняття з футболу.

Батько дітей - ОСОБА_2, не надав жодного документу необхідного для вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей. На обстеження житлово-побутових умов його проживання спеціалістів Департаменту служб не допустив.

Питання щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розглянуто на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія).

На повторне засідання Комісії батько дитини не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Окрім того, судом на клопотання представника позивача ухвалою Київського районного суду була витребувана з Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області інформація про доходи ОСОБА_1, за період з 01.01.2014 року по 01.02.2018 року. Витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію: чи виїжджала за межі України ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 01.02.2018 року, одноособово або у супроводі неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно відповіді Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області позивач за первісним позовом ОСОБА_1 працює у Харківському торгівельно-економічному коледжі КНТЕУ.

Згідно відповіді з Державної прикордонної служби України позивач за первісним позовом ОСОБА_1 перетинала державний кордон України у період з 01.01.2014 року по 01.02.2018 року переважно з малолітніми дітьми.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 19, 161 Сімейного кодексу України, діючи в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 визначити разом з матір"ю.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд врахувавши ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, , вік дітей, висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в якому третя особа вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір"ю, тому позовна вимога в частині визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір»ю також підлягає задоволенню.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з батьком.

Відповідно до ч.ч.1, 2,3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч.1, 2,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до абз.2,4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року 18.12.2009 « Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин , а також правильно витлумачив ці норми.

Враховуючи наведенні вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги не знайшли свого належного обґрунтування в судовому засіданні, позивачем за зустрічним позовом, інших підстав для задоволення вимог, не наведено та не зазначено, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судові витрати по справі розподіляти відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 259 ЦПК України, -

В и р і ш и В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 19 березня 1994 року у Палац одруження «Центральний» - актовий запис № 391 .

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «ОСОБА_1».

Місце постійного проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_2 визначити разом з матір"ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_3.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення постійного місце проживання малолітніх дітей разом з батьком - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 03.07.2018 року.

Суддя Д.В. Нев'ядомський