Справа № 129/2582/17
Провадження № 22-ц/772/1335/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 рокуСправа № 129/2582/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Денишенко Т.О., Берегового О. Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 129/2582/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» до ОСОБА_3, Приватного сільськогосподарського підприємства «Скарби Поділля», третя особа: відділ державної реєстрації Гайсинської РДА, про визнання недійсним договору оренди землі, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Приватного сільськогосподарського товариства «Скарби Поділля» на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Бондар О.В. в залі №3 Гайсинського районного суду Вінницької області о 15 год. 46 хв, день складання повного судового рішення невідомий, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» звернулось у суд з даним позовом.

Вимоги позову мотивовані тим, що 18 жовтня 2010 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі строком на 10 років. Обєктом оренди за даним договором є земельна ділянка площею 2,54 га, кадастровий номер :02:006:0336. 28 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Гайсинському районі проведено державну реєстрацію цього договору, про що в реєстрі земель вчинено запис №08919.

Згодом, позивачу стало відомо з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2017 року, що між ОСОБА_3 та ПСП «Скарби Поділля» 15.05.2017 року укладено договір оренди на земельну ділянку площею 2,5408 га, кадастровий номер :02:006:0336, право оренди на яку зареєстровано 24.05.2017 року за №20632212.

Як зазначає позивач, обєктом оренди за оспорюваним договором є та ж сама земельна ділянка, що є обєктом за договором оренди землі від 18.10.2010 року.

Оскаржуваний договір між відповідачами укладено до закінчення строку дії договору оренд землі від 18.10.2010 року, укладеного між ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» та ОСОБА_3 На момент укладення цього оскаржуваного договору земельна ділянка перебувала у законному володінні та користуванні позивача, згідно зазначеного договору від 18.10.2010 року.

За вказаних обставин та керуючись ст.ст. 15, 16, 215, 216, 770, 1216, 1218 ЦК України; ст. ст. 93, 124, 125, 152 ЗК України, Законом України «Про оренду землі» та нормами ЦПК України 2004 року, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 15 травня 2017 року між ОСОБА_3 та ПСП «Скарби Поділля» на земельну ділянку 2,5408 га, кадастровий номер :02:006:0336, право оренди на яку зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 травня 2017 року за №20632212 та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора Гайсинської районної державної адміністрації №35405794 від 29.05.2017 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0336.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 березня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю. Вирішено: визнати недійсним договір оренди землі, укладений 15 травня 2017 року між ОСОБА_3 та приватним сільськогосподарським підприємством «Скарби Поділля» на земельну ділянку 2,5408 га, кадастровий номер :02:006:0336, зареєстрований 24 травня 2017 року за номером 20632212; скасувати рішення державного реєстратора Гайсинської районної державної адміністрації № 35405794 від 29.05.2017 р. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0336, належної ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №054765; судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ПСП «Скарби Поділля» на користь ТОВ ПК "Зоря Поділля" в рівних частках по 800 грн. з кожного.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку як незаконне, ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи; з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Просить суд скасувати рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 березня 2018 року та постановити нове судове рішення, яким у позові ТОВ ПК «Зоря Поділля» відмовити повністю.

ПСП « Скарби Поділля» також оскаржило рішення суду першої інстанції від 01 березня 2018 року як незаконне, ухвалене з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням матеріального права. Просить рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.03.2018 року скасувати, в задоволенні позову відмовити, вирішити питання судових витрат.

На вказані апеляційні скарги від ТОВ ПК «Зоря Поділля» надійшли відзиви, в яких позивач просить апеляційні скарги ОСОБА_3 та ПСП «Скарби Поділля» залишити без задоволення.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що обидві апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої пятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам відповідає.

Так, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступних обставин.

ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ВН №054765, виданого 05 листопада 2002 року Гайсинською районною державною адміністрацією, є власником земельної ділянки загальною площею 2,54 га кадастровий номер :02:006:0336, розташованої на території Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області (а.с.8).

18 жовтня 2010 року між ТОВ ПК «Зоря Поділля» та ОСОБА_3 було укладено строком на десять років договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,54 га кадастровий номер :02:006:0336, розташованої на території Зятковецької сільської ради Гайсинського району, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Гайсинському районі 28.12.2012 р. за № 089, (а.с.5-6);

відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 18.10.2010 року, орендодавцем ОСОБА_3 її було передано орендарю ТОВ ПК «Зоря Поділля», яке зазначеною земельною ділянкою користується по даний час та сплачує щорічно в строки, обумовлені п.11 Договору оренди землі, орендну плату ОСОБА_3 (а.с.7,17,18).

При цьому, 15 травня 2017 року між ОСОБА_3 та ПСП "Скарби Поділля» укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки загальною площею 2,54 га кадастровий номер :02:006:0336, розташованої на території Зятковецької сільської ради Гайсинського району, який в подальшому зареєстрований за № 35405794 згідно із рішенням державного реєстратора Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області від 29.05.2017 р.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов правильного висновку про те, що на момент укладення договору оренди землі від 15 травня 2017 року у ОСОБА_3 було відсутнє право на укладення спірного договору, оскільки її земельна ділянка ще перебувала в оренді попереднього орендаря ТОВ ПК «Зоря Поділля», який був чинним, будь-яких змін до договору сторонами не вносились, пропозицій щодо внесення таких змін чи розірвання договору з боку його сторін не надходило, дію договору не припинено ні сторонами, ні в судовому порядку. За таких обставин відповідачі ОСОБА_3 та ПСП «Скарби Поділля» укладенням оспорюваного договору оренди під час дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянка порушили права ТОВ ПК «Зоря Поділля», як орендаря земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з договору оренди № 000017506 від 18 жовтня 2010 року, його державна реєстрація була проведена 28 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Гайсинському районі, про що в реєстрі земель вчинено запис №0891. Саме з цього часу договір оренди набрав чинності.

Відповідно до ст. ст. 18,20 Закону України «Про оренду землі», який діяв на час укладання та реєстрації цього договору, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, 15 травня 2017 року між ОСОБА_3 та ПСП «Скарби Поділля» було укладено оскаржуваний договір оренди землі на ту ж саму земельну ділянку, що є обєктом за договором оренди землі від 18.10.2010 року. Даний договір між відповідачами укладено до закінчення строку дії договору оренди землі від 18.10.2010 року.

Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою то шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 203 ЦК України вказує на те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

А оскільки оскаржуваним договором орендована одна і та земельна ділянка двічі одночасно, це суперечить нормам Закону України «Про оренду землі» та нормі ст. 792 ЦК України, тому вказаний договір є недійсним, як і вирішив суд першої інстанції.

У своїх апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ПСП «Скарби Поділля» вказують те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України, застосував правові наслідки недійсності правочину, шляхом скасування рішення державного реєстратора Гайсинської РДА №35405794 від 29.05.2017 року, тобто застосував наслідки недійсності правочину, які не передбачені законом, а фактично розглянув та задовольнив ще одну позовну вимогу позивача.

Однак, такі доводи апелянтів не спростовують рішення суду першої інстанції, оскільки у своєму рішенні суд дійсно розглянув вимогу позивача про скасування рішення державного реєстратора Гайсинської РДА №35405794 від 29.05.2017 року для захисту порушених прав позивача.

Твердження ОСОБА_3, що вона з позивачем договору оренди землі не укладала, спростовується його наявністю ( а/с 5).

Посилання апелянтів на те, що суд першої інстанції зобовязаний був зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі є необгрунтованим та не відповідає обставинам справи, оскільки відповідно до матеріалів справи скаржники до початку розгляду справи по суті такого клопотання не заявляли, воно отримане судом першої інстанції лише 01.03.2018 року після проголошення судового рішення, про що свідчить заява ПСП «Скарби Поділля» від 01.03.2018 року на а/с 62.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційних скарг його не спростовують, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, в силу ст. 375 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Приватного сільськогосподарського товариства «Скарби Поділля» залишити без задоволення.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови, яким є 16.08.2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: ОСОБА_2