РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г.,

при секретарі - Боднар А.П., за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, перекладача

ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.

Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Головного територіального

управління юстиції у Хмельницькій області в інтересах ОСОБА_5

Олександровича до ОСОБА_3, третьої особи Служби у

справах дітей Шепетівської міської Ради, Хмельницької області про забезпечення

повернення дитини до Російської Федерації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 Батьки дитини з 2010р. перебували в шлюбі і проживали однією сім»єю в Російській Федерації в м. Санкт-Петербург де в них і народився син.

В квітні 2016р. за взаємною згодою сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_3

разом із дитиною переїхали в Україну для постійного проживання в м. Шепетівку.

Привезли із собою деякі речі. Через деякий час ОСОБА_5 сам повернувся в

Російську Федерацію в м. Санкт-Петербург для зняття себе з реєстрації і

оформлення документів для виїзду та проживання в Україні. Однак більше до

своєї сім»ї в м. Шепетівку не повернувся. Шлюб за місцем свого проживання з

ОСОБА_7 розірвав.

02.10.17р. ОСОБА_5 звернувся через Міністерство юстиції України із

позовною заявою до ОСОБА_3 про повернення дитини до Російської

Федерації за місцем проживання батька. В підтвердження поданого позову

пояснює, що в квітні 2016р. на період відпустки вони разом із см»єю приїхали в м.

Шепетівку, Хмельницької області до батьків ОСОБА_3 Після закінчення

відпуски позивач поїхав до Російської Федерації, домовившись з відповідачко, що

вона разом із сином через 3 місяці повинні повернутись до Російської Федерації в

м. Санкт-Петербург. Однак відповідачка разом із дитиною не повернулась до

Російської Федерації і незаконно її утримує в Україні. Добровільно відповідачка

відмовилась повертати дитину. Позивач ніколи не давав своєї згоди на переїзд

дитини на постійне проживання в Україну. Позивач вважає, що відповідачка

незаконно утримує їх спільну дитину на території України, тому просить

повернути дитину на територію Російської Федерації.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_1 позовну заяву

підтримав і просить її задоволити. Византи незаконним утримування малолітньої

дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити повернення

дитини до Російської Федерації.

Якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов»язати

відповідачку повернути малолітнього ОСОБА_6 її батькові ОСОБА_5

Витрати, пов»язані з поверненням дитини, покласти на позивача.

Відповідач ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_2 проти позову заперечують,

пояснивши суду з допомогою перекладача ОСОБА_4, що сторони по справі

(батьки дитини) з 2010р. перебували в зареєстрованому шлбі. Проживали разом в

м. Санкт-Петербург, Російської Федерації. Там у них народився син ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1

В квітні 2016р. батьки за спільною згодою разом із дитиною переїхали на

проживання в Україну в м. Шепетівку, Хмельницької області до батьків

відповідачки. Разом із собою взяли деякі речі. Потім позивач поїхав до Росіської

Федерації для оформлення документів необхідних для реєстрації на території

України і більше на територію України не повернувся. Шлюб укладений між

сторонами, розірвав на території Російської Федерації. На даний час син ОСОБА_8 відвідує Шепетівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступеня № 3. Проживає разом з матір»ю в м. Шепетівка по вул. Судилківській 40, має належні житлово-побутові умови, проживає в приватному будинку, який обладнаний всіма зручностями. Дитина повністю адаптована для проживання та навчання на території України.

Представник третьої особи на стороні відповідача - Служби у справах дітей

Шепетівської міської Ради просить справу слухати без представника Служби у

справах дітей. При вирішенні питання покладається на думку суду.

До участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Шепетівської міської ради.

Відповідачем надано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи.

Представником позивача надано відповідь на відзив.

За клопотанням представника відповідача по справі призначена судова психологічна експертиза, провадження по справі зупинялось. Висновок експерта від 03.10.2018 року знаходиться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін, представників, вивчивши матеріали справи, суд

приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних

підстав.

Відповідно до п. 12 Гагазької конвенції судовий і адміністративний орган,

навіть у тих випадках, коли процедури розпочаті після сплину річного терміну,

також видає розпорядження про повернення дитини, якщо тільки немає даних про

те, що дитина вже прижилася у своєму новому середовищі. Про те, що дитина

прижилась у своєму новому середовищі, свідчать слідуючі факти: дитина відвідує

навчальний заклад, за дитиною здійснюється медичний огляд, у дитини є свої

друзі, дитина вважає своє місце проживання постійним в Україні.

Відповідно до п. 13 Гагазької конвенції, судовий або адміністративний орган

запитуваної держави не зобов»язаний видавати розпорядження про повернення

дитини, якщо особа, установа або інший орган, що заперечує проти її повернення,

доведуть що:

особа, установа або інший орган, що піклується про дитину, фактично не

здійснювали права піклування на момент переміщення або утримування,

або дали згоду на переміщення або утримування, або згодом дали мовчазну

згоду на переміщення або утримування, абоіснує серйозний ризик того, що

повернення поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної

шкоди або іншим шляхом створить для дитини нестепиму обстановку.

Судовий або адміністративний орагн може також відмовити в розпорядженні

про повернення дитини, якщо виявить, що дитина заперечує проти повернення і

досягла такого віку і рівня зрілості, при якому слід брати до уваги її думку.

Відповідно до п. 3 Конвенції про права дитини (1989р.) в усіх діях щодо дітей,

незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,

що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними

чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому

забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до правової позиції у справі № 6-1598цс 15 від 21.10.15р. Судової

палати у цивільних справах Верховного суду України судовий і адміністративний

орган навіть у тих випадках, коли процедури розпочаті після спливу річного

терміну, також видає розпорядження про повернення дитини, якщо тільки немає

даних про те. що дитина вже прижилася у своєму новому середовищі.

Так судом встановлено фактичні обставини справи про те, що малолітній

ОСОБА_6 хоч і народився на території Російської Федерації, однак разом із

своїми батьками за їх згодою переїхав проживати на територію України в м.

Шепетівку, Хмельницької області, де на даний час відвідує навчальни заклад, має

своїх друзів, прижився в своєму новому середовищі, має належні умови для

проживання та навчання, проживає разом із матір»ю.

ОСОБА_8 обставини підтверджуються в судовому засідання поясненнями самої матрі,

пояснення свідка ОСОБА_9, довідками про те, що ОСОБА_10Г відвідує

навчальний заклад та отримує медичну допомогу.

Мати малолітньої дитини дала пояснення про те, що дітина має проживати в

Україні разом із матір»ю, де вона навчається.

Згідно висновку судової психологічної експертизи № 3449/5109/5110/18-26

від 03.10.18р. недоцільним є в інтересах дитини зменшення контактів з матір»ю з

врахуванням його вікових особливостей, рівня розумового розвитку. Дитина

прив»язана до матері. Зміна умов проживання, виховання та оточення ОСОБА_6

Д.Г. з високим ступенем вірогідності негативно вплине на його психологічний

стан у випадку передачі дитини від матері до батька. ОСОБА_6 прижився в

новому середовищі, про це свідчать відносини, які він побудував з оточуючими:

дорослими та дітьми, його прив»язаність до них.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання дитин, умови проживання

дитини добрі. Помешкання облаштоване всіма зручностями. Санітарно-гігієнічні

умови відповідають нормам.

По місцю навчання дитина характеризуються позитивно.

В судовому засіданні не було доведено що відповідачка ОСОБА_3

незаконно утримує малолітню дитину.

За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що дитина з матір»ю

вже прижились в Україні в м. Шепетівка і відповідно до Конвенції про права

дитини не може бути примусово повернена до Російської Федерації.

Крім цього, в усіх діях щодо дітей, відповідно до вимог Конвенції,

першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Керуючись ст. ст. 258; 263; 264 ЦПК України ЦПК України, Конвенцією про

права дитини (1989р.), суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третьої особи - Служби у справах дітей Шепетівської міської ради, Хмельницької області про визнання незаконнм утримання малолітньої дитини на території України та забезпечення повернення дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на територію Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 21.12.2018 року.

Суддя