Справа № 359/1444/18
Провадження № 2/359/1368/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Гомолі О.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

встановив:

26 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить змінити визначений судом розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн., починаючи з дня набрання законної сили рішення суду у даній справі до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 18 січня 2008 року зареєстровано шлюб. В даному шлюбі 12 липня 2008 року народився син ОСОБА_5. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з матірю. За рішенням суду з ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його доходу. Враховуючи, що платник аліментів має ще одну дитину, та нестабільний, нерегулярний дохід, просив змінити визначений судом розмір аліментів на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн.

У відповіді на відзив (а.с. 71-74) позивач зазначив, що всі вимоги законодавства щодо оформлення позовної заяви були дотримані. Крім того, після відкриття провадження у справі, позивач офіційно влаштувався на роботу. На час подання позову до суду, позивач не знав про суму боргу по сплаті аліментів, також не знав що його внесли до Реєстру боржників. ОСОБА_4 зауважив, що він не збирається ухиляється від сплати аліментів, однак не може сплачувати нараховану виконавчою службою суму в розмірі 4600 грн., а тому просив задовольнити позов у повному обсязі та зменшити розмір аліментів.

При розгляді справи відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов (а.с. 37-43), в якому вказала, що позивачем при подачі позовної заяви не дотримано змісту та форми позовної заяви та не вказано обовязкових реквізитів процесуального документа. Крім того, доводи про неплатоспроможність позивача не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 є особою працездатного віку, протипоказань щодо фізичної праці нема, не є інвалідом, непрацездатних батьків не має. Також, не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів перебування на утриманні позивача ще однієї дитини (яка часто хворіє) та дружини. Також зауважила, що позивач знаходиться в Єдиному реєстрі боржників через наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання їх дитини, що також є перешкодою для зменшення розміру аліментів. Тому просила відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача поданий позов та відповідь на відзив підтримала. У поданих суду поясненнях зазначила, що ОСОБА_4 повністю сплатив заборгованість по аліментах. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували, підтримали поданий відзив. Просили суд відмовити в задоволенні позову. Разом з тим, ОСОБА_2 підтвердила, що їй перераховано суму боргу зі сплати аліментів та не заперечувала проти часткового задоволення вимог у разі визначення та стягнення аліментів у розмірі ? частки заробітку (доходу) ОСОБА_4.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БК № 141624 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва 25 липня 2008 року (а.с. 19).

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

Статтею 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі.

Відповідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 і даний факт сторонами не оспорюється, що в силу вимог ст. 82 ЦПК Украни не підлягає доказуванню.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.06.2014 року і до повноліття дитини (а.с. 6-7).

Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього зявився додатковий обовязок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо.

Згідно роз'яснень, наведених у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

В пункті 17 вищевказаної Постанови та з ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в ході розгляду справи, при визначенні розміру аліментів Дарницьким районним судом м. Києва не було та не могло бути враховано наявність у ОСОБА_4 інших неповнолітніх дітей, у звязку з народженням його другої дитини після винесення рішення по справі.

Так, 21 серпня 2015 року народився ОСОБА_6, батьком якого є ОСОБА_4. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК № 452895 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 20).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов'язок батьків.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Встановлено, що ОСОБА_4 працює в ТОВ «Стронг» з 18.04.2018 року і по теперішній час на посаді монтажника металоконструкцій, що підтверджено копією довідки ТОВ «Стронг» за № 04 від 27 квітня 2018 року (а.с. 84). Тобто, позивач є працездатним та офіційно працевлаштованим, має стабільний дохід. Доказів протилежного суду не надано.

Також судом при розгляді справи враховується зміна сімейного положення позивача, оскільки після ухвалення Дарницьким районним судом м. Києва рішення від 04 серпня 2015 року про присудження аліментів на малолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_4 створив нову сімю, в якій народжено другого сина ОСОБА_8.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти на сина ОСОБА_7, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини.

На підставі викладеного вище, суд приходить висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та зменшення розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 з 1/3 частини на 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного та керуючись статтями 75, 81, 84, 181, 182, 191 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 13, 76-81, 247, 258-259, 263, 267, 273, 353, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МЕ 117543 виданий 11 вересня 2002 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, картка платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії МЕ 858070 виданий 29 січня 2008 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, картка платника податків НОМЕР_2) про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду 26 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 12 липня 2026 року включно.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відкликати виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва по цивільній справі №753/11581/15-ц (провадження № 2/753/5820/15) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно пункту 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 25 липня 2018 року.

Суддя Л. В. Яковлєва