АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 752/22181/16-ц

провадження № 22-ц/796/2045/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
Суддів Кравець В.А., Кулікової С.В.,
при секретарі учасники справи:Потапьонок К.В.,
відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Біллериса Юрія Олексійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року /Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В./

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14.08.2013 року у розмірі 33 980, 99 грн., а також суми сплаченого судового збору. /а.с. 1-2/

ОСОБА_5 звернувся із зустрічною позовною заявою про захист прав споживача з вимогами про зобов'язання ПАТ «Альфа-Банк» повернути на його банківський рахунок незаконно стягнені комісії та, з урахуванням цього, здійснити перерахунок всіх платежів /відсотків за кредитом/, і повернути переплату за кредитом у розмірі 11 387, 64 грн., а також зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» відшкодувати моральну шкоду, заподіяну протиправними діями, у розмірі 100 000 грн. /а.с. 100-102/

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» повернути на банківський рахунок ОСОБА_5 № НОМЕР_2, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк», грошові кошти у розмірі 11 487 грн. 64 коп., та з урахуванням цього перерахувати всі платежі за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладеним 14.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_5.

У іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. /а.с. 141-149/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПАТ «Альфа-Банк» Біллерис Ю.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2017 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, зокрема не враховано, що пунктом 4.4. Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14.08.2013 року чітко визначено та погоджено умови сплати комісійної винагороди, тобто винагороди за надання позичальнику комплексу послуг, як надання виписок та смс-повідомлень, послуг з розрахунку суми чергового платежу тощо, правомірність яких визначено ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та п. 3.1. Постанови Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», та які не пов'язані з діями Банку щодо ведення справи Позичальника. Підписанням Анкети-Заяви, ОСОБА_5 акцептував публічну пропозицію Банку про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб /в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»/, підтвердив укладення між ним та ПАТ «Альфа-Банк» відповідного Договору, а також те, що він ознайомлений з Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід'ємною частиною Договору. Також вказав, що зобов'язання ОСОБА_5 за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб залишаються невиконаним, правовідносини за Договором не є припиненими, а тому посилання у рішенні на недійсність Договору від 14.08.2013 року як в цілому, так і в певній частині, є безпідставними, оскільки вимог про недійсність пунктів Договору, яким передбачена сплата комісійної винагороди, в межах розгляду справи не заявлялось.

ОСОБА_5, згідно відзиву на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказав, що ПАТ «Альфа-Банк» незаконно стягнув з нього, як позивальника, платежі за розрахунково-касове обслуговування платіжної картки «Максимум-готівка» на загальну суму 27 032, 15 грн., стягнення яких не було передбачено умовами укладеного Кредитного договору, що підтверджується Довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка». Зазначив, що пункт 4.4. Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14.08.2013 року стосується не відновлювальної кредитної лінії, а окремої програми «Моментальна розстрочка на карту» - спеціальних умов користування коштами відновлювальної кредитної лінії за картками «Максимум-готівка». За весь час користування кредитною карткою ОСОБА_5 не користувався програмою «Моментальна розстрочка на карту», докази зворотного в матеріалах справи відсутні, а тому списання ПАТ «Альфа-Банк» платежів за розрахунково-касове обслуговування є безпідставним. Зауважив, що не звертався до ПАТ «Альфа-Банк» з індивідуальним замовленням про надання додаткових послуг в рамках кредитного договору, тому стягнення платежів за розрахунково-касове обслуговування суперечить ЗУ «Про захист прав споживачів» та Постанові Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?ни;Про судоустрій і статус суддів&qu7 ;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &qu, ;Про судоустрій і статус суддів&q?ь ; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, думку відповідача ОСОБА_5, який з'явився в судове засіданні та підтримав доводи, викладені у відзиві, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 14.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. /а.с. 4-23, 25-26/

Також 14.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб /в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»/.

Відповідно до п.1 зазначеного Додатку до Договору, на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум готівка», наданої Клієнтом, Банк відкрив рахунок № НОМЕР_2 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 /два/ роки з моменту її випуску.

Пунктом 2.1.1. Додатку до Договору встановлено, що сума кредиту , що є доступною Клієнту на момент видачі Клієнту Картки та підписання цього Договору, з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому Додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії, складає 20 000 00 грн.

Пунктом 2.2. Додатку до Договору визначено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21% річних на торгові операції та на операції зняття коштів.

Розмір Обов'язкового мінімального платежу складає 7% від суми Загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому Сторони погоджуються, що розмір Обов'язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн. Дата сплати Обов'язкового мінімального платежу за Кредитом - до останнього Операційного дня Платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього Розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього Розрахункового періоду.

Про суму коштів, які складають Обов'язковий мінімальний платіж, що сплачується в дату, що призначена для сплати Обов'язкового мінімального платежу, що вказана у цьому пункті, Банк щомісячно інформуватиме Клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на мобільний телефон клієнта та в інший спосіб, обраний Клієнтом в Анкеті-Заяві про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк». /п. 2.3. Додатку до Договору/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції керувався ст. 526 ЦК України про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ч. 1 ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України про те, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки /фіксована або змінювана/ та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Встановивши характерспірних правовідносин, що виникли внаслідок укладення між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_5, з огляду на припинення зобов'язальних правовідносин між ним та позивачем виконанням проведеним належним чином.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

На підтвердження порушення зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором, ПАТ «Альфа-Банк» надано до суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитом станом на 06.12.2016 року /а.с. 31 /, а також виписку по рахунку приватного клієнта № /0712 за період з 01.08.2013 року по 12.07.2017 року /а.с. 80-86/.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 06.12.2016 року у ОСОБА_5 утворилась заборгованість у загальному розмірі 33 980,99 грн., з яких 21 453, 29 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 875, 77 грн. - прострочка по тілу; 320,04 грн. - відсотки за кредитом; 1 331, 89 грн. - неустойка.

Висновки суду першої інстанції про те, що до утворення заборгованості за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14.08.2013 року призвело неправомірне списання ПАТ «Альфа-Банк» комісії за розрахунково-касове обслуговування в рамках кредитного договору, а також доводи відзиву ОСОБА_5 у відповідній частині, колегією суддів оцінюються критично, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови /пункти/, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» /в ред. від 02.12.2012 року/, споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Пунктом 3.1. Постанови Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» /в ред. від 12.11.2007 року/ встановлено обов'язок банку в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке:

- значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку;

- перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій /тарифів/ банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо;

- перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору /страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо/.

Пунктом 4.2.3. публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яку було акцептовано ОСОБА_5 закріплено обов'язок клієнта оплачувати винагороду банку за здійснення розрахунково-касових операцій та/або за надання послуг за цим Договором згідно встановлених та діючих Тарифів, що визначені цим Договором. Оплата послуг Банку здійснюється Клієнтом в момент надання відповідної послуги або в інший строк, якщо такий визначений Тарифами, в тому числі авансом. Акцептуванням цього Договору Клієнт підтверджує, що з Тарифами він ознайомлений та згодний. Зміна Тарифів здійснюється в порядку передбаченому цим Договором. Винагорода за надані Банком, згідно цього Договору послуги сплачується відповідно до умов цього Договору у гривнях. У випадку, якщо винагорода визначена у Тарифах в процентному співвідношенні, її розмір визначається у відсотках від суми операції, за проведення якої вона сплачується. /а.с. 4-21/

Так, Додатком до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб /в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»/ від 14.08.2013 року закріплено обов'язок клієнта оплачувати винагороду банку за здійснення розрахунково-касових операцій у процентному співвідношенні.

Так, відповідно до п. 4.4. вказаного Додатку до Договору, протягом строку користування сумою Кредиту для Програми «Моментальна розстрочка на карту» Клієнт щомісяця сплачує Банку комісійну винагороду на надання /інформації/ виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах, визначених в Додатку № 4 до Договору

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах /у тому числі електронних/, у листах телеграмах якими обмінялися сторони

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним /презумпція правомірності правочину/.

Доводи відзиву ОСОБА_5 на апеляційну скаргу про те, що кредитним договором не передбачена сплата комісії за надання послуг, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у пункті 4.4. Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування (а.с.24), з яким ОСОБА_5 був ознайомлений, не заперечував в момент укладання, та особисто підписав, сторонами було погоджено, що протягом строку користування сумою кредиту Клієнт щомісячно сплачує Банку комісійну винагороду за надання (інформації) виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах, визначених в Додатку №4 до Договору.

В даному випадку, сторонами передбачена сплата комісії за надання позичальнику комплексу послуг, як то надання виписок та смс-повідомлень, послуг з розрахунку суми чергового платежу, та інш., тобто тих дій, правомірність яких передбачена ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», та п.3.1 Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Твердження ОСОБА_5 про те, що він не замовляв даних послуг, повністю спростовуються умовами Договору, з якого вбачається, що ОСОБА_5 погодився та прийняв дані умови, також ОСОБА_5 виконував, хоч і не в повному обсязі, зобов'язання зі сплати заборгованості за Кредитним договором в тому числі й сплачував комісійну винагороду, а отже твердження позивача щодо недосягнення згоди щодо умов Договору стосовно сплати комісійної винагороди, колегія суддів не приймає до уваги.

ОСОБА_5 жодних вимог до банку про перерахування спірних сум не заявляв, з моменту подачі зустрічного позову, з 14.09.2017 р.

Вказуючи про безпідставність стягнення непередбачуваної договором комісії за розрахунково-касове обслуговування та ставлячи вимоги саме про повернення незаконно стягнутої комісії /а.с. 102/, не навів розрахунки саме визначаючи платежі, що були переплачені або невірно розраховані.

Зазначав, що у серпні 2016 року він припинив платежі банку, оскільки здійснені ним розрахунки свідчили, що виданий йому кредит був погашений декількома місяцями раніше і він переплатив. Водночас жодних звернень до банку щодо видачі довідки про погашений кредит, звірки розрахунків та можливого здійснення перерахунку, не здійснив.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зобов'язання між сторонами не припинені, договір від 14.08.2013 р. чинний, у зв'язку з чим повинен був ретельніше дослідити доводи та розрахунки сторін.

Так, ОСОБА_5 ставиться питання що незаконно стягнуті комісії становлять, відповідно до розрахунку, який він долучає до позову - суму 27 032, 15 грн /а.с. 110/, після чого долучає розрахунок про незаконно вилучену неустойку у розмірі 30 378, 35 грн та переплату по кредиту 9 289, 38 грн /а.с. 55/, не враховуючи при цьому, що банком були нараховані штрафи та пеня за несвоєчасно погашений кредит.

Також у зустрічному позові ОСОБА_5 ставиться питання про повернення на його банківський рахунок незаконно стягнутих комісій, виходячи з суми, яку вимагав повернути у розмірі 11 487, 64 грн /а.с. 102/, перерахувати всі платежі /відсотки за кредитом/.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_5 підтвердив, що до Банку з вимогами про проведення перерахунків з підстав, заявлених у зустрічному позові, не звертався, суму вирахував сам. Клопотань, пропри роз'яснення такого права, про проведення експертизи не заявляв, вважаючи, що подані ним розрахунки є належними.

Також не звернув уваги суд першої інстанції і на вимоги зустрічного позову, зобов'язавши Банк повернути на банківський рахунок ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 11 487 грн. 64 коп., та з урахуванням цього перерахувати всі платежі за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладеним 14.08.2013 року, так і не визначившись з їх природою, оскільки позивачем заявлено саме про стягнення комісії.

Слід додатково наголосити на тому, що коли ОСОБА_5 виявив, за його підрахунками, переплати та стягнення з нього комісії, яка, на його думку не передбачена договором, до Банку за роз'ясненнями щодо природи таких стягнень, або здійснення перерахунку не звертався, а просто припинив здійснювати оплату.

Так, відповідно до виписки з рахунка ОСОБА_5, природа нарахування спірних, на його думку платежів, зазначена як розрахункове-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ). /а.с. 80/

Стягнення такої комісії було передбачено договором, не було прихованим та використаним банком задля власного збагачення, в даному випадку це плата за обслуговування картки. Після виявлення такого стягнення, ОСОБА_5 з вимогами про незаконність або нечинність умов договору, які його не влаштовували, не звертався.

Не підлягає в даному випадку і застосована судом першої інстанції правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 16.11. 2016 року у справі № 6-1746цс16, про те, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, якими встановлюються платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, оскільки доказів цього ОСОБА_5 не надано, а стягнення здійсненні виключно ті, що передбачені договором.

Таким чином, твердження відповідача не спростовують доводи, викладені в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції, задоволення позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Біллериса Юрія Олексійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року -скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 /ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Дружківка Донецькоїобласті, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1/ на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» /, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Десятинна 4/6/:

- заборгованість по тілу кредиту - 21 453,29 грн.;

- прострочку по тілу кредиту - 10 875,77 грн.;

- відсотки за кредитом - 320,04 грн.;

- неустойку - 1 331,89 грн.,

а всього 33 980 /тридцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят/ гривень 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 /ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Дружківка Донецькоїобласті, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1/ на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» /, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Десятинна 4/6/ витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1 378,00 грн. та витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 068, 00 грн., а всього - 3 446 /три тисячі чотириста сорок шість / гривень 00 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: