АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Криворізького міськрайонного центру зайнятості на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року по справі за позовом Криворізького міськрайонного центру зайнятості до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_4 про стягнення виплаченого забезпечення на випадок безробіття,-

в с т а н о в и л а:

23 серпня 2017 року Криворізький міськрайоний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_4 про стягнення виплаченого забезпечення у сумі 17667 грн. 66 коп. (а.с.1-3).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року у відкритті провадження за позовною заявою Криворізького міськрайонного центру зайнятості до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_4 про стягнення виплаченого забезпечення на випадок безробіття відмовлено (а.с.6).

В апеляційній скарзі, Криворізький міськрайонний центр зайнятості посилаючись на незаконність ухвали, ставить питання про її скасування та направлення справи для відкриття провадження по справі (а.с.9-11).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що предметом спору у цій справі є правовідносини, які виникли внаслідок поновлення на роботі незаконного звільненої особи, яка перебувала на обліку в Центрі зайнятості. Тобто відносини, які виникли не у сфері господарювання, а у сфері надання соціальних послуг виконуючі завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття. З наведених обставин, апелянт вважав, що даний спір має вирішуватися саме в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що спір виник між двома господарюючими субєктами, а тому неможливий розгляд даного спору в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.1 ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Господарським судам підвідомчі спори між юридичними особами «з інших підстав», які є способом захисту цивільних прав та інтересів юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців (п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

Предметом спору у даній є спірні правовідносини, що виникли з обовязку відповідача відшкодувати Криворізькому міськрайонному центру зайнятості виплачену працівнику Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області допомогу по безробіттю на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У ч. 4 ст. 35 цього Закону передбачена відповідальність роботодавця, зокрема, із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу передбачено у абзаці 6 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Спір про право, яке виникає в силу визначеного законом зобов'язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, яка не перебуває у відносинах владного підпорядкування щодо фонду соціального страхування, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

Саме такого висновку дійшла ОСОБА_5 Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі №12-86гс18 та у постанові від 06 червня 2018 року у справі №12-120гс18.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки вони є помилковими, безпідставними, спростовуються нормами чинного законодавства, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження по даній справі відповідно до вимог чинного законодавства і не допустив порушень вимог процесуального законодавства.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, оскільки постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Криворізького міськрайонного центру зайнятості залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: