Справа № 635/5452/18
Провадження № 2/635/2819/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 серпня 2018 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого суддi - Ільїної Г.І.,

секретар судового засідання - Літінська Г.В.,

розглянувши в вiдкритому судовому засiданні цивiльну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2, місце проживання - АДРЕСА_1,

представник позивача - ОСОБА_3, юридична адреса місця роботи - АДРЕСА_2,

відповідач - Тернівська сільська рада Харківського району Харківської області, юридична адреса - Харківська область, Харківський район, с. Тернова, вул. Світла, буд. 347,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- встановити факт належності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4., державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 28.10.1999 р.;

- визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_3;

- визнати за нею право власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що 15 грудня 2016 року ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, було складено заповіт, в якому вказано, що на випадок його смерті, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, та земельну ділянку під будинком, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, він заповідає позивачу по справі. Однак правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок та земельні ділянки містять розбіжності у написанні прізвища спадкодавця ОСОБА_4

Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило.

07 серпня 2018 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2018 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів.

Сторони по справі інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач - Тернівська сільська рада Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явились, подали до суду заяву, відповідно до якої Тернівська сільська рада Харківського району Харківської проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не заперечує, розгляд справи просить проводити без участі її представника.

Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі.

Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Тернівською сільскою радою Харківського району Харківської області 13.01.2017 року (а.с. 12).

Як вбачається із копії акту від 26.05.1970 року рішенням виконавчого комітету Харківського районної ради депутатів від 16.04.1970 року № 358 ОСОБА_4 для користування було відведено в натурі земельну ділянку площею 1500 кв.м., за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Перемога (а.с. 6).

Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 28 жовтня 1999 року Тернівською сільською радою Харківського району Харківської області, ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3525 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Таким чином, судом встановлено, що вищевказаний державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 1999 року було видано саме ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, а помилкове зазначення у цьому правовстановлюючому документі його прізвища «ОСОБА_4» є очевидним.

Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний позивачу для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість встановлення факту належності державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 1999 року ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, суд зазначає наступне.

Як вбачається із копії заповіту, складеного 15.12.2016 року та посвідченого секретарем ради та виконкому Тернівської сільської ради, Міщенко Л.О., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_2 свій будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку під ним, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5).

З копії наданої відповіді КП «ХРБТІ» за вих. № 1039 від 15.05.2017 р., вбачається, що згідно архівних реєстраційних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 в бюро не зареєстровано. В матеріалах архівної справи знаходиться довідка виконкому Тернівської сільської ради № 452 від 02.08.2007 року, згідно якої ОСОБА_4 є головою господарства АДРЕСА_3 (а.с. 15).

З копії листа - відповіді Тернівської сільської ради Харківського району за вих. № 158 від 11.05.2018 року вбачається, що згідно господарської книги № 7 Тернівської сільської ради за № 46 був зареєстрований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3, у якому з 1970 року до дня смерті був зареєстрований ОСОБА_4, 1939 року народження (а.с. 14).

Як вбачається з копії відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за вих. № 2521/02.14 від 10.08.2018 року після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулась ОСОБА_2, заяви від інших спадкодавців до держнотконтори не поступали, свідоцтво про право на спадщину держнотконтори не видавала (а.с. 42).

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру вищевказаний заповіт від ОСОБА_4 є чинним, відомостей про скасування, зміну вищевказаного заповіту або посвідчення інших заповітів від імені померлого ОСОБА_4 відсутні (а.с. 42 - 43).

Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 26, ст. 19, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. До документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, віднесено також рішення суду.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Питання набуття права власності у 1970-х-1980-х роках регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Положеннями ст. 4, ст. 86 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Отже, після побудови ОСОБА_4 житлового будинку АДРЕСА_3, він набув право власності на нього. Державна реєстрація права власності на домоволодіння не була передбачена чинним на момент завершення будівництва законодавством.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1299 Цивільного кодексу України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом - є обґрунтованим та підлягають задоволеннюу повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 28.10.1999 року.

Визнати за ОСОБА_2право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2право власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судові витрати залишити за рахунок ОСОБА_2.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання - АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Липецьким відділом УМВС України в Харківській області від 15 жовтня 2002 року.

Представник позивача - ОСОБА_3, юридична адреса місця роботи - АДРЕСА_2.

Відповідач - Тернівська сільська рада Харківського району Харківської області, юридична адреса - Харківська область, Харківський район, с. Тернова, вул. Світла, буд. 347.

Суддя Г.І. Ільїна