АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/4434/15-ц
Провадження № 22-ц/792/93/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/4434/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2017 року (суддя Семенюк В.В.) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Кам'янець-Подільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Центр Державного земельного кадастру в особі Кам'янець-Подільського міського виробничого відділу Хмельницької регіональної філії Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру, про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

03 липня 2015 року ОСОБА_6, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона і відповідач є співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2011 року між ними встановлено порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого кожному виділено частину земельної ділянки і частину земельної ділянки площею 0,0005 га для проходу та обслуговування господарських будівель залишено у загальному користуванні.

Вона звернулася до Кам'янець-Подільської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування своєї частини будинковолодіння. У наданні дозволу їй було відмовлено. За її зверненням рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2015 року Кам'янець-Подільську міську раду Хмельницької області було зобов'язано розглянути на засіданні сесії питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,0295 га. 21 квітня 2015 року рішенням 83 сесії Кам'янець-Подільської міської ради такий дозвіл був наданий. У червні 2015 року дізналася про те, що ОСОБА_4 не погоджує протокол узгодження суміжних меж і проект землеустрою не затверджений.

Тому, позивач просила суд визнати неправомірною відмову відповідача як суміжного землекористувача у непогодженні протоколу про встановлення та узгодження суміжних меж по АДРЕСА_1 і зобов'язати Кам'янець-Подільську міську раду Хмельницької області розглянути на пленарному засіданні проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без погодження меж з іншим співвласником будинковолодіння.

Ухвалами Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року і від 16 червня 2016 року до участі у розгляді справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області і Центр державного земельного кадастру в особі Кам'янець-Подільського міського виробничого відділу Хмельницької регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилалася не неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував те, що рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2011 року не виконано, земельна ділянка не поділена. Погодження меж за згодою сторін неможливе у зв'язку з неприязними відносинами. Помилковим є висновок суду, що погодження меж земельної ділянки не має самостійного значення і не впливає на можливість реалізації права на приватизацію земельної ділянки.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року замінено третю особу відділ Держгеокадастру у м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області на Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2018 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_5

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники процесу не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені. Причина неявки, зазначена представником позивача у заяві про відкладення розгляду справи, не визнана апеляційним судом поважною.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 03 листопада 2011 року між сторонами встановлено порядок користування земельною ділянкою, закріпленою за будинковолодінням, згідно з яким співвласникам виділено окремі частини земельної ділянки і частину земельної ділянки площею 0,0005 га залишено у загальному користуванні для проходу та обслуговування господарських будівель.

Рішенням сесії Кам'янець-Подільської міської ради №45/83 від 21 квітня 2015 року ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0295 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідач ОСОБА_4 не погодив протокол погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно з прийнятим за результатами заяви ОСОБА_6 рішенням постійно діючої комісії з розгляду і вирішення земельних спорів від 22 травня 2015 року, затвердженим рішенням сесії Кам'янець-Подільської міської ради №110/86 від 30 червня 2015 року, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 рекомендовано здійснити поділ спірної земельної ділянки за взаємною згодою або у судовому порядку.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При відмові в позові суд виходив з того, що погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем не є юридичним фактом, від якого залежить реалізація права на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Спір між сторонами вирішений рішенням суду про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Порядок набуття у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності шляхом безоплатної приватизації визначено ст. 118 ЗК України, однією із складових якого є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проект землеустрою - це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ст. 186-1 ЗК України підлягає обов'язковому погодженню територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Для визначення та відновлення меж земельної ділянки на підставі ст. 198 ЗК України проводяться кадастрові зйомки, проведення яких включає погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Із наведеного слідує, що погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами є частиною переліку необхідних дій при проведенні кадастрових зйомок, які серед інших документів, входять до їх сукупності та формують проект землеустрою.

Результатом погодження меж земельної ділянки є документ, який оформлюється у формі протоколу (акта) і є доповненням встановлення меж на підставі топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Формою реалізації права суміжного землекористувача при погодженні меж є висловлення своєї позиції шляхом погодження або непогодження меж та відображення її у протоколі.

Отже, погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт (протокол) погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база.

У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.

Зазначений висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі №346/4408/15-ц, апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, спір з приводу користування земельною ділянкою між сторонами вирішений рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 03 листопада 2011 року. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 не підписує акт погодження меж.

З огляду на викладене, висновок суду про те, що погодження меж земельної ділянки як допоміжна процедура при проведенні кадастрових зйомок самостійного значення не має і не впливає на можливість реалізації права на приватизацію земельної ділянки, є правильним.

На підставі ч. 1 ст. 122 ЗК, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин, у тому числі і питання приватизації земельної ділянки.

Суд не може давати вказівки про вирішення питань, належних до компетенції органу місцевого самоврядування як суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі компетенції суду, визначеної законом.

А тому суд не вправі прийняти рішення, яким зобов'язати Кам'янець-Подільську міську раду розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без погодження меж з іншим співвласником будинковолодіння.

На підставі ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити наявність цього права, чи було таке право порушене, у чому саме полягало порушення та з урахуванням позовних вимог захистити право у спосіб, передбачений цивільним законодавством або у інший спосіб, що встановлений договором або законом.

Якщо за результатами розгляду справи факту порушення права особи не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Право позивача на приватизацію земельної ділянки існує незалежно від погодження ОСОБА_4 меж земельної ділянки та за наведених обставин не порушене відмовою останнього їх погодити, а тому суд обґрунтовано відмовив в позові.

У зв'язку з наведеним, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на незаконність судового рішення у справі.

При відмові в позові суд також виходив із того, що приватизувати частину земельної ділянки неможливо до її поділу і визначення меж або досягнення згоди між позивачем та відповідачем як співвласниками щодо приватизації цілої земельної ділянки.

Такий висновок суду є помилковим, проте це не призвело до неправильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен зі співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі, або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу.

Аналогічне положення закріплено у ч. 3 ст. 88 ЗК України.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 03 листопада 2011 року проведено поділ будинковолодіння №5 по вул. Кулика у місті Кам'янці-Подільському в натурі між співвласниками і встановлено порядок користування земельною ділянкою.

В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Незгода однієї із сторін з рішенням суду не свідчить про існування спору, а невиконання рішення суду не впливає на правовий статус виділених в натурі часток сторін у спільній власності на об'єкт нерухомості і можливість зареєструвати право власності на виділену частку як на окремий об'єкт нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги позивача про помилковість висновку суду цій частині є слушними та приймаються апеляційним судом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не містять підстав для висновків про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Не допущено судом і порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, і є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай