Справа № 766/6863/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

секретар Красновського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державних виконавців Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду зі скаргою в якій просило суд визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 по винесенню у виконавчому провадженні ВП № 52992441, відкритому на виконання виконавчого листа №666/2799/15-ц від 03.11.2016 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» 17336,58 грн. на користь ОСОБА_2: 28.11.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та скасувати дану постанову в цій частині; 21.12.216 року постанови про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та скасувати її; 28.12.2016 року постанови про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» виконавчого збору в розмірі 1733,68 грн. та скасувати її; 28.02.2017 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52992441 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати її;зобовязати Подільський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52992441 на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 по винесенню у виконавчому провадженні ВП № 52992589, відкритому на виконання виконавчого листа №666/2799/15-ц від 03.11.2016 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» 1300,74 доларів США грн. на користь ОСОБА_2: 29.11.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та скасувати дану постанову в цій частині; 29.11 .216 року постанови про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та скасувати її; 28.12.2016 року постанови про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» виконавчого збору в розмірі 1733,68 грн. та скасувати її; 16.01.2017 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52992589 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати її; зобовязати Подільський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52992589 на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно дост.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.447 ЦПК України,сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи 21.06.2016 року Херсонським міським судом Херсонської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення сум за договорами банківських вкладів, відшкодування шкоди - задовольнити частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_2, суму коштів за договором банківського вкладу на вимогу «Активні гроші» №1300 USD в розмірі 1300 доларів США 74 центи.; суму коштів за договором банківського вкладу на вимогу «Активні гроші» №1300 UAN в розмірі 15086 грн. 61 коп.; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250 грн. 24 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Херсонським міським судом Херсонської області по вказаному рішенні було видано виконавчий лист №666/2799/15-ц про стягнення грошових коштів в сумі 15086,61 грн., та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250,24 грн., а всього -17336,85 грн., який ОСОБА_2 направлено до Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, для виконання.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.11.2016 року відкрито виконавче провадження за №52992441 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

21.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дійв розмірі 186, 28 грн.

28.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 1733, 68 грн.

28.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із фактичним виконанням рішення суду, та сплатою виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Також, Херсонським міським судом Херсонської області по вказаному рішенні було видано виконавчі листи №666/2799/15-ц про стягнення грошових коштів в сумі 1300,74 дол. США, який ОСОБА_2 було направлено до Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, для виконання.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 29.11.2016 року відкрито виконавче провадження за №52992589 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

29.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 130, 07 доларів США.

20.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій в розмірі 300, 00 грн.

16.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом.

Відповідно дост.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону , а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідност.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1,2ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

06.12.2016 року, ПАТ «УкрСиббанк» добровільно виконав рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2016 року та сплатив на рахунок ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 15086,61 грн., а також 2250,24 грн. в рахунок витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи, суму боргу в розмірі 1300,74 дол. США, що підтверджується меморіальним ордером №1 від 06.12.2016 року.

09.12.2016 року ПАТ «УкрСиббанк» було направлено на адресу Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про закінчення виконавчого провадження у звязку із фактичним виконанням судового рішення в добровільному порядку.

Однак,будь-якої відповіді на адресу банк не надходило, провадження у справі не закрито, у звязку із чим ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

17.01.2017 року ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 666/2799/15-ц про стягнення грошових коштів в сумі 15086,61 грн., та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250,24 грн., а всього -17336,85 грн., а також про стягнення грошових коштів в сумі 1300,74 дол. США.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як встановлено судом виконавчі провадження було відкрито до добровільного виконання ПАТ «УкрСиббанк» рішення суду, а саме 28.11.2016 року та 29.11.2016 року, тому суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження діяв в межах повноважень та відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною 5 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено обставини за яких виконавчий збір не стягується, а саме: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Частиною ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII дає можливість зробити висновок про те, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз'яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій винесені в рамках виконавчих проваджень № №52992441 та 52992589 є такими, що прийняті в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження, у звязку із чим підлягають скасуванню.

Згідно з п. п. 5,9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

Частиною 2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Щодо вимоги скаржника про зобовязання державного виконавця винести постанову про закриття виконавчого провадження № ВП52992589 на підставі п. 5 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення вказаної вимоги, оскільки виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню лише 17.01.2017 року, вже після винесення державним виконавцем постанови про закриття виконавчого провадження.

Оскільки, заявником не надано доказів на підтвердження коли саме отримано державним виконавцем заяву про закінчення виконавчих проваджень, суд вважає, що підстави для скасування постанови державного виконавця від 16.01.2017 року (ВП52992589) відсутні.

Щодо вимоги скаржника про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2017 року, суд приходить до висновку, що, оскільки, заявником не не надано доказів на підтвердження коли саме отримано державним виконавцем заяву про закінчення виконавчих проваджень, суд вважає, що підстави для скасування постанови державного виконавця від 16.01.2017 року (ВП52992441) відсутні.

Щодо вимоги скаржника про зобовязання державного виконавця винести постанову про закриття виконавчого провадження № ВП52992441 на підставі п. 5 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення вказаної вимоги, оскільки хоч ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2017 року виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, однак скаржником не надано доказів на підтвердження обізнаності державного виконавця про вказану обставину (надсилання, отримання вказаної ухвали державною виконавчою службою).

На підставі викладеного, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 4-13, 258, 259, 447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову ВП №52992441 від 21.12.2016 року державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1С.«Про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дійв розмірі 186, 28 грн.».

Скасувати постанову ВП №52992441 від 28.12.2016 року державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1С.«Про стягнення виконавчого збору в розмірі 1733,68 грн.».

Скасувати постанову ВП №52992589 від 20.12.2016 року державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1С.«Про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дійв розмірі 300 грн.».

Скасувати постанову ВП №52992589 від 29.11.2016 року державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1С.«Про стягнення виконавчого збору в розмірі 130,07 доларів США.».

В решті відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко