Провадження № 2/761/1434/2018
У Х В А Л А

30 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва:

у складі

головуючий суддя Мальцев Д.О.

при секретарі Фецяк Р.А.

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бишевець Руслана Валерійовича, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні представником позивача подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. Заява обґрунтована тим, що 23.03.2016р. приватним нотаріусом Києва-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Бишевець Р.В. було вчинено виконавчий напис, про стягнення заборгованості у розмірі 2218500грн.

13 квітня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м. Києва відкрито виконавче провадження. Тому позивач вважає, що є всі підстави вважати, що у випадку не вжиття заходів щодо припинення стягнення за виконавчим написом може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яким виконавчий напис може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, і що невжиття такого заходу забезпечення позову к зупинення стягнення призведе до безперспективності та відсутності необхідності здійснювати розгляд вказаного спору по суті, оскільки втратиться сам предмет спору - відбудеться виконання виконавчого напису, що за змістом є протилежним позовним вимогам.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Суд дослідивши матеріали поданої заяви, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, зокрема, позивачем не надано доказів того, що в подальшому вчинення дій державним виконавцем з примусового виконання виконавчого напису можуть призвести до невиконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню .

З врахуванням наведеного, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бишевець Руслана Валерійовича, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: