Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1219/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

судді доповідача Папоян В.В.

суддів Будулуци М.С., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року цивільну справу №234/16889/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Фоміна Ю.В.),

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року позовну заяву було залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування вимог зазначає, що суд помилково дійшов до висновку про залишення позовної заяви без розгляду з підстав невиконанням ухвали про витребування доказів та підписання позову, особою, яка не має відповідних повноважень на ведення справи. В матеріалах справи містяться документи на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву, а саме завірені копії довіреностей. Оригінали довіреностей після закінчення строку їх дії у Банку не зберігаються.

Крім того, позивачем своєчасно було повідомлено суд про неможливість надання оригіналу кредитного договору, в той час як відповідач не зазначив жодного доказу на спростування наведених ними обставин. Тому відсутні були підстави для залишення їх позову без розгляду.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу у якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу залишити без задоволення. В обґрунтування зазначає, що позивач не виконав ухвалу суду про витребування доказів від 21.02.2018 року та не повідомив про причини її невиконання, не заявив клопотання про визнання даних причин поважними та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оригінал кредитного договору знаходиться на тимчасово окупованій території. Позивач також не повідомив про причини ненадання інших документів які запитував суд. Крім того, позивач не оскаржує судове рішення в частині відмови судом у задоволенні клопотання позивача про оголошення перерви в судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші особи які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторони, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги,скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ст..379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалою того ж суду від 05.02.2018 року підготовче провадження за позовом закінчено та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.02.2018 р. Розпочато розгляд справи та в подальшому по справі неодноразово оголошувалось перерву.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21.03.2018 року, в зобов'язано позивача в строк до 15.05.2018 року надати для огляду в судовому засіданні оригінал кредитного договору №д583/АА-009.08.2 від 07.07.2008 року, якій укладений між ПАТ «Родовідбанк» та ОСОБА_1, оригінал видаткового касового ордеру №552 від 07.07.2008 року, оригінал або належним чином засвідчені копії рішення виконавчої дирекції Фонду №2224 від 31.05.2017 року про зміну уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію АТ «Родовід Банк», оригінал довіреності №216 від 28.09.2017 року уповноваження представляти інтереси банку на ім'я ОСОБА_2

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 15.05.2018 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції посилався на п.2, 9 ч.1 ст.257 ЦПК України та виходив з того, що ухвала суду про витребування доказів від 21.03.2018 року не виконана без поважних причин, позивач не надав суду ні оригінал спірного договору, ні навіть належним чином засвідчену копію спірного договору, також не підтвердив повноваження ОСОБА_3, як ліквідатора ПАТ «Родовід банка», що є необхідним для вирішення спору.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 2 та 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованою особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, та у разі якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому. При цьому необхідно враховувати, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.7 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати докази, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строку, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв'язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що справа перебуває в провадженні суду з листопада 2017 року та неодноразово призначалася до розгляду у судовому засіданні. Проте ухвалою суду першої інстанції від 15 травня 2018 року позов було залишено без розгляду у зв'язку з ненаданням оригіналів документів, у тому числі кредитного договору, видаткового касового ордеру.

Однак суд першої інстанції у порушення зазначених вимог закону не надав оцінку доводам позивача, що витребувані судом оригінали документів відсутні оскільки залишилися у приміщенні відділення «Донецьке регіональне управління» АТ «Родовід Банк» у Донецьку, що знаходиться на територія, яка тимчасово не контролюється державними органами України. Справа не передавалася до центрального офісу у м.Київ. Тоді як, у відповідача наявний другий екземпляр кредитного договору з додатками та договору застави транспортного засобу.

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував причини неподання витребуваних доказів, та не розглянув питання про застосування заходів процесуального примусу до позивача (у разі визнання причин неподання витребуваних доказів неповажними).

Апеляційний суд не може погодитися з правовими висновками суду першої інстанції, що позовну заяву від імені заінтересованою особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 42 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позовної заяви) повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Згідно ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

З матеріалів справи убачається, що позовна заява від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовіт Банк» підписана ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності №216 від 28 вересня 2017 року яка видана ПАТ «Родовіт Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3

Повноваження ОСОБА_3 підтверджуються рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2224 від 31.05.2017 року згідно якого останнього призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №5455 від 20.12.2017 року йому делеговано повноваження ліквідатора.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Пункт 17 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає уповноважену особу Фонду як працівника Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з пп. 1, 2, 5 ч. 2, пп. 1, 2 ч. 3, пп. 1, 2 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених Законом; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Уповноважена особа Фонду має право: призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов'язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 47 цього закону уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

З огляду на викладене, довіреність на ім'я ОСОБА_2, яка була видана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Родовід Банк» ОСОБА_3 на представництво інтересів банку за своєю правовою природою є правочином та видана в межах повноважень уповноваженої особи Фонду. Повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації підтверджуються відповідними рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних, а тому відсутні підстави вважати, що позовна заява була подана особою, яка не мала на це право.

Відповідно до змісту довіреності №216 від 28 вересня 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 уповноважено ОСОБА_2 представляти інтереси банку в судах України загальної юрисдикції всіх інстанцій із наданням усіх прав, які належать позивачу, у тому числі підписувати та подавати від позовні заяви, тощо. Довіреність не містить будь-яких застережень щодо обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії,зокрема на подання й підписання позовної заяви, як того вимагає ч. 2 ст. 44 ЦПК України. Завірена копія відповідної довіреності наявна в матеріалах справи.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 44, 31 ЦПК України (в редакції чинній на час подання позовної заяви) ОСОБА_4, як представник позивача з урахуванням наданих їй довіреністю повноважень, мала право на звернення до суду з позовною заявою.

Оскільки позовна заява від імені ПАТ «Родовід Банк» подана особою, повноваження якої підтверджуються відповідною довіреністю, то у суду першої інстанції не було передбачених п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин ухвала суду про залишення позову без розгляду постановлена судом з порушенням норм процесуального права і на підставі ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-382, 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

М.С. Будулуца

Ю.М. Мальований

Повне судове рішення складено 14 серпня 2018 року.

суддя доповідач: В.В. Папоян