АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1367/18 Номер провадження 22-ц/786/1884/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 14 травня 2018 року в приміщені суду у м. Полтава у складі судді Андрієнко Г.В.

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 82 815,67 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування вказаних вимог вказувало, що відповідно до укладеного з ОСОБА_2 кредитним договором від 01 серпня 2013 року останній отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначало, що ОСОБА_2 належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 31 січня 2018 року має заборгованість у розмірі 82 815,67 грн., яка має бути стягнута з нього рішенням суду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено строк позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувало, що кінцевим строком дії кредитної картки, виданої на імя ОСОБА_2, є квітень 2017 року, що не було враховано місцевим судом.

Відповідач ОСОБА_2 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», в якій просив рішення місцевого суду залишити без змін. Вказував, що будь-яких відомостей про номер кредитної картки та строк її дії позивачем до суду першої інстанції надано не було. Згідно доказів, поданих позивачем до місцевого суду, строк дії картки становить один рік з дня її видачі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 01.08.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки один рік.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання батьківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Підписана стороною заява разом з «Умовами та правилами надання батьківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами банку», складає між собою Договір.

Банком надано розрахунок, відповідно до якого внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 31.01.2018 р. відповідач має заборгованість перед Банком в сумі 82 815,67 грн., яка складається:1799 грн. - заборгованість за кредитом, 1598,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4998,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф( фіксована частина), 3919,79 грн. - штраф( процентна складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку із пропуском строків позовної давності, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

З матеріалів справи вбачається, що платіжну картку відповідачу було видано 01 серпня 2013 року, строк дії картки визначено 1 рік, тобто до серпня 2014 року, строк дії договору відповідає строку дії картки, нова картка не видавалась. Отже, за змістом договору повний розрахунок за кредитом мав бути виконаний протягом річного строку, який співпадає зі строком дії кредитної карти.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором від 01 серпня 2013 року ОСОБА_2 було здійснено 26 вересня 2013 року на суму 130 грн.

Таким чином, строк позовної давності слід обраховувати з 26 жовтня 2013 року, що вказує на те, що він сплив 26 жовтня 2016 року. Проте, із вказаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду лише у березні 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд не може прийняти доводи апелянта щодо строку дії кредитної карти, виданої ОСОБА_2, до квітня 2017 року, оскільки у суді першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв вимогу по стягненню заборгованості за кредитним лімітом по картці 642881. Докази, які підтверджують строк дії вказаної картки під час розгляду справи у місцевому суді не подавалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Будь-яких доводів щодо неможливості подання до суду першої інстанції доказів, що підтверджують строк дії картки 642881, АТ КБ «ПриватБанк» не наводить. З матеріалів справи не вбачаються підстави вважати, що позивач мав будь-які перешкоду у поданні доказів.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_3

--//-- ОСОБА_4

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1