Справа № 182/4182/13-ц
Провадження № 2-др/182/1/18
У Х В А Л А

Іменем України

04.01.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю представників позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

позивачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

представників відповідача ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_28 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 182/4182/13-ц за їх позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еліта, Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 про виділення майнового паю членам Майнової групи, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_28 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еліта, Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 про виділення майнового паю членам Майнової групи, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 24 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1, яка діяла в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_28, до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еліта, Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 задоволені частково.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач ОСОБА_29 подав апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року скаргу ОСОБА_29 відхилено та рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року залишено без змін.

17 грудня 2015 року представник ТОВ "Агро - Еліта" ОСОБА_5 подав касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ТОВ "Агро - Еліта", було задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року в частині залишення без змін рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року про поділ судових витрат скасовано та справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Дніпропетровської області. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

30 березня 2017 року апеляційним судом Дніпропетровської області рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року в частині розподілу судових витрат скасовано та стягнуто з ТОВ "Аврора" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 264 грн. 69 коп.

04 травня 2017 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_33, яка діє в інтересах членів Майнової групи, надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №182/4182/13-ц та заява про роз"яснення рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалася на ту обставину, що 15 травня 2015 року вона, в інтересах членів Майнової групи, вперше звернулась до Нікопольського міськрайонного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 182/4182/13-ц та роз'яснення рішення суду від 24.04.2015 року по даній справі. Натомість, 17 липня 2015 року отримала лист-роз"яснення, згідно якого їй було повідомлено, що на момент звернення з даною заявою цивільна справа за їхнім позовом знаходиться на розгляді в апеляційній інстанції. У зв'язку з чим Нікопольський міськрайонний суд не має можливості розглянути дані заяви та клопотання по суті. Таким чином, враховуючи ту обставину, що дана цивільна справа розглянута та повернута до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_1, яка діє інтересах членів Майнової групи, просила суд роз"яснити рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року, оскільки їм не зрозуміло, чому не можна визнати незаконною та скасувати заяву ОСОБА_29 щодо ліквідації КСП, якщо не існує рішення вищого органу КСП (загальних зборів) про ліквідацію. А також, якщо суд вважає, що члени КСП в легітимний спосіб не уповноважували ОСОБА_32 розпоряджатися усім майновим комплексом КСП, то чому суд не може визнати нелегітимними усі підписані нею документи. Крім того, ОСОБА_1, яка діє в інтересах членів Майнової групи, просить суд ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 182/4182/13-ц, яким переглянути підтверджені копіями та оригіналами документів, надані ними протягом 2012 - 2015 років, наступні вимоги:

- реформування КСП ім.Крейсера «Аврора» Нікопольського району вважати таким, що не відбулося;

- скасувати заяву ОСОБА_29 (підписану директором ТОВ «Аврора» ОСОБА_30) від 20 вересня 2000 року та фальшиві повідомлення про скасування державної реєстрації КСП ім.Крейсера «Аврора», як такі, що протирічать вимогам чинного законодавства України, а саме: статті 23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пункту 79 статуту КСП імені Крейсера «Аврора», пунктів 33, 34 Положення про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року № 740);

- визнати уточнення пайового фонду КСП ім.Крейсера «Аврора» таким, що не відбулося;

- визнати недійсними та скасувати всі Акти та інші наявні документи, підписані неповноважними особами ОСОБА_32 та ОСОБА_31;

- визнати незаконною передачу майна КСП ім.Крейсера «Аврора» на баланс ТОВ «Аврора» як правонаступника останнього та списання цього майна на «зніс» в цьому балансі;

- визнати збори невідомої майнової групи за протоколами № 12 та № 13 такими, що не мають ніякого відношення до загальних зборів КСП ім.Крейсера «Аврора»;

- визнати недійсним свідоцтво ДН № 1795 про право власності на майновий пай КСП ім.Крейсера «Аврора», вартістю в 17 735 608, 44 грн., незаконно та безпідставно видане неуповноваженою особою, головою Придніпровської сільської Ради ОСОБА_31 на імя ТОВ «Агро-Еліта» 29 грудня 2009 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №182/4182/13-ц та роз"яснення рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_28 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еліта, Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 про виділення майнового паю членам Майнової групи, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди - було відмовлено (а.с.9-15, т.6).

Не погодившись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу (а.с.18-24, т.6).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року апеляційну скаргу було задоволено. Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року було скасовано та передано до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.185-187, т.6).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року подану заяву про ухвалення додаткового рішення та роз"яснення рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року було залишено без руху, оскільки заявникам необхідно було уточнити та обґрунтувати виклад своїх вимог, так як в поданій заяві поєднано вирішення двох різних за своєю правовою природою процесуальних питань щодо ухвалення додаткового рішення та про роз"яснення судового рішення.

04 грудня 2017 року на виконання передбачених ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року вимог, від заявників до суду надійшла заява, в якій вони остаточно просять суд ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 182/4182/13-ц, яким:

- скасувати рішення про визнання пайового майнового фонду КСП в 21 млн.грн., визнати його дійсну вартість в 45,65 млн.грн.;

- визнати недійсним списання на "зніс" майна КСП ім.Крейсера "Аврора", вартістю в 31 850 400 грн. балансом ТОВ "Аврора" від 01 травня 2000 року;

- визнати недійсним посилання відповідачів на рішення загальних зборів КСП від 14 вересня 2002 року (протокол №3);

- визнати, що уточнення пайового майнового фонду КСП ім.Крейсера «Аврора» Нікопольського району на нелегітимних зборах КСП 14 вересня 2002 року не відбулося;

- визнати ОСОБА_32 та ОСОБА_31 особами, що не мали повноважень розпоряджатись колективним майном КСП ім.Крейсера "Аврора" та підписувати будь - які документи щодо цього;

- вважати недійсними акти та інші документи, підписані псевдоуповноваженою ОСОБА_32;

- вимога № 10 втратила актуальність у зв"язку зі смертю відповідача ОСОБА_29;

- повернути у власність КСП майно та активи, незаконно забрані в користування та привласнені товариствами ОСОБА_29, вартістю 52 млн.грн.;

- скасувати рішення зборів невизначеного "Майнового комплексу" від 21 червня 2008 року та 9 грудня 2009 року (протоколи № 12,13), оскільки ці збори можуть підміняти загальні збори КСП;

- визнати недійсним свідоцтво ДН № 1795 від 29 грудня 2009 року про право власності на майновий пай КСП ім.Крейсера «Аврора», вартістю в 17 735 608, 44 грн., незаконно видане головою Придніпровської сільської Ради ОСОБА_31 на імя ТОВ «Агро-Еліта».

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Суду пояснила, що до апеляційної інстанції після винесення Нікопольським міськрайонним судом рішення по вищевказаній справі не звертались, бо чекали, що вирішить апеляція. Зараз, після 17 років ходіння по судах, зрозуміли, що залишились без майна. Тому звернулись до суду з проханням винести додаткове рішення.

Представник позивачів ОСОБА_2 заяву про винесення додаткового рішення підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що після винесення Нікопольським міськрайонним судом рішення по справі, звернулись до суду з заявою про винесення додаткового рішення. Їм було відмовлено в цьому з посиланням на те, що справа знаходиться в апеляційній інстанції. Тому не бачили сенсу оскаржувати рішення суду і чекали, поки справа повернеться до Нікопольського міськрайонного суду, щоб знову зайти з заявою про винесення додаткового рішення. Вважає, що ця заява є законною, оскільки ОСОБА_29 була відкрито сплановано не ділити майно, а забрати його повністю в інше підприємство, залишивши селян ні з чим. А ОСОБА_31 йому в цьому допомагав і діяв так, як йому наказував ОСОБА_29. Крім того, ОСОБА_33 ніхто не уповноважував представляти інтереси селян, в судовому засіданні це вже було доведено. Всі доручення, які знаходились в ОСОБА_33, недійсні, бо не відповідають вимогам ЦПК України.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтримали заяву про винесення додаткового рішення і просили її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви та винесення додаткового рішення по справі категорично заперечували, посилаючись на письмові заперечення, в яких вказували на те, що, по-перше, рішення суду першої інстанції не було оскаржено по суті позивачами в апеляційному порядку; по-друге, позивачі у своїй заяві висунули вимоги, що фактично порушують питання зміни судового рішення, яке набрало законної сили та було розглянуто всіма судовими інстанціями, аж до касаційної; по-третє, доводи заявника про те, що судом не досліджено всіх питань та їм не надана правова оцінка, є безпідставними. Виходячи зі змісту заяви про винесення додаткового рішення, стає зрозуміло, що заявники фактично висувають ті ж самі позовні вимоги, які вони висували при розгляді справи у суді першої інстанції та просять задовольнити позовні вимоги в додатковому рішенні суду. Натомість, відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року), суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При цьому всі вимоги, які містяться у заяві про винесення додаткового рішення, містились ще у первісній позовній заяві, та стосовно них ухвалено рішення про відмову в їх задоволенні. До того ж, позивачами не надавались належні та допустимі докази, які були б підставою задоволення їх позовних вимог. А, відповідно до приписів п.2 ст.64 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року), письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Натомість, взагалі не зрозуміло, де позивачі отримали ніби-то копії бухгалтерських документів КСП ім.Крейсера «Аврора» та ТОВ «Аврора», які надали суду. Отже п.1.ч.1 ст.220 ЦПК України, в даному випадку, не містить підстав ухвалення додаткового рішення, оскільки, по-перше, у справі відсутні належні та допустимі докази, що були б підставою задоволення позовних вимог, а по-друге, щодо всіх позовних вимог ухвалено рішення. Відповідно до положень ЦПК України, таке рішення повинно було бути оскаржене позивачами у встановленому порядку. Але цього зроблено не було, що говорить про згоду позивачів із винесеним рішенням щодо висунутих позовних вимог, які дублюються у заяві про винесення додаткового рішення. З перелічених підстав, на думку відповідача, заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №182/4182/13-ц не підлягає задоволенню.

Інші учасники процесу до суду не прибули, про розгляд справи були повідомлені належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повернулись за сплином терміну зберігання.

Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи та перевіривши докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов"язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах членів Майнової групи, було задоволено частково. Рішення позивачами в апеляційному порядку оскаржено не було.

Апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду та в подальшому касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду, яка ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року була задоволена частково, було подано представником відповідача ТОВ "Агро - Еліта" ОСОБА_5

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року в частині залишення без змін рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року про поділ судових витрат було скасовано та справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Дніпропетровської області. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

30 березня 2017 року апеляційним судом Дніпропетровської області рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року в частині розподілу судових витрат скасовано та стягнуто з ТОВ "Аврора" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 264 грн. 69 коп.

Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається з вищевикладеного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року, воно постановлено у чіткій відповідності до позовних вимог. Вищевказане рішення скасовано лише в частині розподілу судових витрат. В іншій частині апеляційною та касаційною інстанціями залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з поданої ОСОБА_1 заяви про постановлення додаткового рішення, викладені вимоги фактично порушують питання про зміну рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року по суті. Посилання заявників на ту обставину, що судом невірно викладено резолютивну частину, судом до уваги не приймаються, оскільки суд вищевказану цивільну справу розглянув в межах позовних вимог (ст.13 ЦПК України), що, в свою чергу, не позбавляло ОСОБА_1, яка діє в інтересах членів Майнової групи, скористатися своїм правом на оскарження рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року шляхом подання апеляційної скарги на вищевказане рішення.

Приймаючи до уваги, що під час ухвалення судового рішення апеляційним судом Дніпропетровської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянуто всі вимоги позивачів та заперечення відповідачів, надана оцінка всім доводам та доказам, які надавалися сторонами по справі, відповідність вимог позивачів нормам закону та встановленим обставинам у справі, і на підставі цього залишено в силі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року, яке в подальшому скасовано лише в частині поділу судових витрат, доводи заявника про те, що судом не досліджено всіх питань та не надана їм правова оцінка, є безпідставними.

Отже, суд, з урахуванням вимог ч.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", вважає, що в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення за умов, передбачених ст.270 ЦПК України, необхідно відмовити, оскільки вимоги заявників не ґрунтуються на вимогах закону, а суд при ухваленні рішення та на підставі принципу диспозитивності не мав права вийти за межі первісних позовних вимог, і не може у зв"язку з цим винести додаткове рішення з цього приводу.

Керуючись ст.258, 260, 261, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_28 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 182/4182/13-ц за їх позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Еліта, Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 про виділення майнового паю членам Майнової групи, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_34