Дата документу 26.12.2018 Справа № 337/1557/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1060/18 Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л.Г.
Є.У.№ 337/1557/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № ZPYORX00710038 від 13 червня 2006 року у розмірі 10 378,88 грн. Зазначав, що на порушення умов кредитного договору позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, у строк до 13 червня 2007 року кредит не повернув та має прострочену заборгованість за тілом кредиту на суму 1 723, 35 грн. З урахуванням вимог ст. 256, ч.1 ст.259 ЦК України просив суд стягнути з позичальника суму нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту відсотків із розрахунку 0.33% за день за період з 5 березня 2013 року по 5 березня 2018 року за 1825 днів у розмірі 10 378,88 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи Банку у стягненні з позичальника 10 378, 88 грн. відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору строк кредитування сплинув 13 червня 2007 року, а тому нарахування Банком відсотків після спливу строку кредитування є неправомірним.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив Банку у стягненні з позичальника відсотків в межах строку позовної давності. Вважає, що за положенням ст.1048 ЦК України позивач має право на отримання відсотків, нарахованих на непогашене тіло кредиту в межах строку позовної давності у відповідності з умовами кредитного договору із розрахунку 0,33 % на суму залишку заборгованості за кожний день прострочення.

Копія ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження і апеляційна скарга направлялися відповідачеві рекомендованими листами з повідомленням про вручення відправлення 31 жовтня 2018 року і 05 грудня 2018 року. Поштові відправлення повернулися на адресу апеляційного суду із відміткою про те, що за останньою відомою адресою відповідач не проживає.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 13 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № ZPYORX00710038, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1762 грн. на строк по 13.06.2007 року з виплатою 1,70 процентів в місяць на залишок заборгованості. (а.с.6).

На порушення умов договору взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту і сплати відсотків позичальник не виконав, кредит не повернув, станом на 05.03.2018 року має заборгованість у загальному розмірі 23 997, 42 грн., із яких за тілом кредиту 1 723, 35 грн., за відсотками 23 997, 42 грн. (а.с.5)

Звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, Банк просив про стягнення з позичальника не суми заборгованості, що утворилася на дату закінчення кредитування - 13 червня 2007 року, а 10 378, 88 грн. відсотків, нарахованих на тіло кредиту за період з 05 березня 2013 по 05 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) глави 71 (Позика.Кредит. Банківський вклад ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає зі суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

Установивши, що за кредитним договором строк кредитування скінчився 13 червня 2007 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що нарахування банком відсотків після закінчення такого строку є неправомірним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

З урахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не застосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі №6-449 цс 15, згідно яким вчинений правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, є безпідставними.

Вказані правові позиції Верховного Суду України не спростовують висновки суду першої інстанції у цій справі.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 369 ч.1, 374 , 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: