Дата документу 26.07.2018
Справа № 334/562/18
Провадження № 2/334/1977/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

26 липня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус ЗМНО ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус ЗМНО ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що 17 травня 2017 року померла ОСОБА_3, яка на день смерті проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 389181.

За життя померла склала заповіт, згідно якого все своє майно та майнові права заповіла ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку ОСОБА_1 прийняла, подавши у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Після закінчення встановленого законом строку на прийняття спадщини, представник позивача ОСОБА_4, представляючи інтереси ОСОБА_1, звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №6, що знаходиться в будинку №59, розташованому по вул. С. Синенка у м. Запоріжжі.

Постановою нотаріуса від 10 січня 2018 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_3, яка померла 17 травня 2017 року, відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказану квартиру.

Щодо належності квартири №6, що знаходиться у житловому будинку № 59 по вул. С.Синенка в м. Запоріжжя, позивач зазначає, що на підставі ордеру № 1264 виданого 10 березня 1972 року міським житловим управлінням виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вселилися до квартири № 6, що знаходиться у житловому будинку № 59, розташованому по вул. С. Синенка в м. Запоріжжя.

Свідоцтвом про право власності на житло № 2745 від 2 серпня 1993 року (яке на даний час втрачено) підтверджується, що квартира № 6, що знаходиться у житловому будинку № 59, розташованому по вул. С. Синенка в м. Запоріжжя належала подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

17 серпня 2004 року ОСОБА_5 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина.

ОСОБА_3 на підставі статті 1261 ЦК України прийняла спадщину після свого чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 4 грудня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2256. Однак свої спадкові права на 1/2 частину квартири № 6, що знаходиться у житловому будинку № 59, розташованому по вул. С. Синенка в м. Запоріжжя не оформила.

Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру № 6, що знаходиться у житловому будинку № 59, розташованому по вул. С. Синенка в м. Запоріжжя після смерті ОСОБА_3, яка сталася 17.05.2017 року.

Позивачка та представник у судове засідання не зявилися, надали заяву до суду, в якій просять провести розгляд справи без їхньої участі, позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання зявився, просить розглянути позов та винести рішення на розсуд суду.

Третя особа в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла 17 травня 2017 року.

ОСОБА_3 31.03.2005 року було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за № 3-289, відповідно до якого спадкодавець заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_1 - позивачці по справі.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все майно, що належало їй на момент смерті, у тому числі на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ордером № 1264, виданого 10 березня 1972 року міським житловим управлінням виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих, піжтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вселилися до квартири №6, що знаходиться у житловому будинку № 59, розташованому по вул. С. Синенка в м. Запоріжжя.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 2745 від 2 серпня 1993 року вищевказана квартира належала подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

Згідно зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2256, спадкоємцем на всю частку майна ОСОБА_5, який помер 17 серпня 2004 року, є його дружина ОСОБА_3 Свої спадкові права на 1/2 частину квартири не оформила.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Таким чином, позивачка є спадкоємцем за заповітом.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду від 13.04.2018 року, суд витребував у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 спадкову справу №42/2017, заведену після смерті ОСОБА_3, яка померла 17 травня 2017 року.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 42/2017, позивачка своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на спадкову квартиру їй було відмовлено через відсутність документа, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, що спадкується.

У звязку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, позивачка не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус ЗМНО ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.05.2017 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк