АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/8956/16-ц

Провадження № 22-ц/787/1088/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В., секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивачі: - ОСОБА_3,

- ОСОБА_4,

відповідач - Рівненська міська рада,

треті особи: - ОСОБА_5,

-ОСОБА_6,

-ОСОБА_7,

-ОСОБА_8,

-ОСОБА_9,

представник третьої особи - ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_6 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року (суддя Ковальова І.М.) у справі № 569/8956/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Рівненської міської ради, третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради в частині передачі в приватну власність безоплатно земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_11 звернулися до Рівненського міського суду з позовом до Рівненської міської ради, третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради № 964 від 19 липня 2007 року в частині передачі в приватну власність безоплатно земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 липня 2008 року, виданого ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0547 га по АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що відбулося захоплення земельної ділянки, яка рішенням Виконавчого комітету Рівненської міської ради депутатів трудящих була закріплена за будинком АДРЕСА_2, чим було порушено їхнє право на користування прибудинковою територією.

Передача земельної ділянки прибудинкової території багатоквартирного будинку у власність окремим громадянам була здійснена посадовими особами Рівненської міської ради без дотримання норм земельного законодавства та Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що Рівненською міською радою було порушено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначений земельним законодавством.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, 27 квітня 2018 року ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження доводів апеляційної скарги, зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Рівненською міською радою було дотримано вимоги земельного законодавства України.

Мотиви позивачів про зменшення розміру їх прибудинкової території є надуманими, оскільки обміру фактичного розміру прибудинкової території житлового будинку на АДРЕСА_3 землевпорядними органами не проводилося.

Вважає, що позивачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є належними позивачами щодо спорів суміжного землекористування прибудинкової території будинку на АДРЕСА_3, так як у власність чи користування земельна ділянка не передавалася.

01 червня 2018 року від позивачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вони просять залишити рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.04.2018 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Зазначають, що Рівненською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено процедуру набуття громадянами (третіми особами) права на землю, що передбачена частинами 6-9 ст. 118 Земельного кодексу України.

Інші учасники справи рішення суду не оскаржували.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа (у тому числі й позивачі) має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивачі та треті особи є власниками квартир і проживають у сусідніх багатоквартирних житлових будинках, що знаходяться в місті АДРЕСА_4 (відповідно до рішення Рівненської міської ради № 107 від 28 січня 2016 року назву вулиці перейменовано на вулицю АДРЕСА_6).

Рішенням Виконавчого комітету Рівненської міської ради депутатів трудящих від 15 березня 1973 року № 254/15 було відведено земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_5 площею 0,30 га під будівництво житлового будинку Обкому КП України.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на 1994 рік, фактична площа земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку складала 442 кв.м. з яких: 269 кв.м. під садом, 103 кв.м. під будівлями, , 70 кв.м. подвір'я.

Рішенням Рівненської міської ради № 964 від 19 липня 2007 року земельну ділянку площею 0,0547 га по АДРЕСА_1 було безоплатно передано в приватну власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд громадянам ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, на підставі якого згаданим громадянам було видано державний акт на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 25 липня 2008 року.

Із матеріалів справи вбачається, що приватизація земельної ділянки площею 0,0547 га по вул. АДРЕСА_7 ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, була проведена Рівненською міською радою за скороченою (спрощеною) процедурою без виготовлення проекту відведення земельної ділянки у відповідності до ч.1 ст.118 ЗК України.

Вказане також підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема технічною документацією із землеустрою щодо складання державного акту на право спільної сумісної (часткової) власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 в АДРЕСА_8

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, в тому числі земельно-кадастрові документи, що підтверджують право користування третіми особами земельною ділянкою площею 0,0547 га по АДРЕСА_1 до моменту її приватизації.

Відповідно до ч. 5 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» користування закріпленою за приватизованим будинком прибудинковою територією здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент приватизації спірної земельної ділянки) ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цим будинком.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі споруди та прибудинкові території, визначаються співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Законом України «Про планування та забудову територій» визначено проект розподілу території - це містобудівна документація, яка розробляється для мікрорайону (кварталу) чи його частини з метою розмежування земельних ділянок. Проектом розподілу території визначаються площі та межі прибудинкових територій існуючих і запроектованих жилих будинків. Проект розподілу території є основою для визначення меж земельних ділянок на територіях існуючої забудови. Рішення про розроблення та затвердження проектів розподілу території приймаються відповідними радами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, до яких зокрема належать розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

П.п.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

У відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву, зокрема, до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідно до частини 7 вказаної статті відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Статтею 126 ЗК України визначено перелік документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Зокрема, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Відповідно до правил ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З урахуванням вказаного та враховуючи той факт, що ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_13 до 19 липня 2007 року, до моменту приватизації, не були належними користувачами земельної ділянки загальною площею 0,0547 га, що була ними приватизована, Рівненська міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення керувалася положенням частини 1 статті 118 ЗК України, хоча повинна була керуватися положеннями частин 6-9 статті 118 вказаного Кодексу.

Таким чином, Рівненською міською радою було порушено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначений ст.118 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення).

Із матеріалів справи вбачається, що приватизована мешканцями будинку по АДРЕСА_1 земельна ділянка частково складається із прибудинкової території будинку АДРЕСА_2. Вказане, крім наявних в матеріалах справи графічних матеріалів, також підтверджується листом Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області № 0-14-4857/01 від 17 жовтня 2014 року (а.с. 73).

Отже, Рішення Рівненської міської ради № 964 від 19 липня 2007 року в частині передачі в приватну власність безоплатно земельної ділянки по АДРЕСА_9 для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд площею 547 кв.м. громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є неправомірним.

Враховуючи ті обставини, що державний акт на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 25 липня 2008 року був виданий саме на підставі рішення Рівненської міської ради № 964 від 19 липня2007 року - він вважається недійсним.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

На підставі ст.ст. 116, 118, 126 ЗК України, керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 05 липня 2018 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич