Провадження № 2/127/82/18
У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання дій такими, що порушили людську гідність, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2017 року, яка винесена з урахуванням ухвали апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року, відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Однак, в подальшому, ухвалою суду від 15 листопада 2017 року, позовну заяву від 27.07.2016р. ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання дій такими, що порушили людську гідність, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали. (т.2, а.с. 234-237)

Залишаючи позовну заяву без руху суд виходив з того, що:

«В разі заявлення позову до кількох відповідачів, позовна заява має містити чітко визначені та зрозумілі позовні вимоги щодо кожного з відповідачів, які формулюються позивачем в прохальній частині позовної заяви.

Однак, як зазначено в первинно поданій позовній заяві, та позовній заяві в новій редакції, позивач просить визнати дії всіх відповідачів такими, що порушили його людську гідність та зобовязати відповідачів поновити права позивача шляхом публічного вибачення перед адміністрацією установи та засудженими установи колонії СВК-81 в усній формі та письмово, а перед позивачем в письмовій формі або у відеоформаті.

При цьому, позовна заява не містить чітко сформульованих позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а саме не містить посилань які саме конкретні дії та якого саме конкретного відповідача слід визнати неправомірними, в чому полягають дії конкретного відповідача, за які саме дії відповідачам слід вибачитися, перед яким колом засуджених, тощо.

Таким чином, з позовної заяви неможливо зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а відтак позовна заява не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України.»

Оскільки, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не було виконано та недоліки не усунуто, ухвалою суду від 06 грудня 2017 року вищевказану позовну заяву було залишено без розгляду. (т. 3, а.с. 14-16)

Проте, постановою апеляційного суду Вінницької області від 28 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 6 грудня 2017 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що суд зобовязаний розглядати справу в межах заявлених позовних вимог і повернення (залишення без розгляду) заяви через неконкретизованість позовних вимог щодо кожного із відповідачів фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням вимог ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод щодо доступу до правосуддя.

15 грудня 2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України, викладений в новій редакції.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В той же час, відповідно до пункту 11 Перехідних положень ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Частиною дванадцятою статті 187 ЦПК України (чинного на даний час) передбачено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

На думку суду, недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунуто, однак враховуючи позицію апеляційного суду Вінницької області суд вважає за необхідне продовжити розгляд даної справи.

Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України (чинного на даний час) спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

З огляду на наведену норму суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду апеляційний суд зазначив, що залишивши позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду з підстав невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, в тому числі і з підстав несплати судового збору, суд першої інстанції не вирішив клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, поданого ним до суду на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Однак, зі змісту ухвали суду від 06 грудня 2017 року слідує, що без розгляду позовну заяву залишено з підстав відсутності конкретизованих вимог щодо кожного з відповідачів, а не з підстав несплати судового збору.

Однак, враховуючи висновки апеляційного суду Вінницької області суд вважає за необхідне розглянути клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору або ж прийняття одного з рішень передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Дослідивши вимоги вказаного клопотання суд дійшов висновку про наявність підстав для його часткового задоволення, враховуючи наступне.

Обгрунтовуючи клопотання позивач зазначав, що він є особою, яка нещодавно звільнилася з місць позбавлення волі, на особовому рахунку під час звільнення було 2,99 грн., а згідно довідки із податкової у позивача доходи взагалі відсутні.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення позивачу доступу до правосуддя, останній просив звільнити його від сплати судового збору або прийняти одне із рішень передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів на утримання податків від 31.08.2017р. та від 11.12.2017р. (т. 3, а.с. 8, 21) ОСОБА_1 за періоз 01.10.2016р. по 30.09.2017р. доходів не отримував.

Проаналізувавши вищевказані положення закону, відомості про відсутність доходів у позивача, а також враховуючи те, що позивач не позбавлений на даний час можливості працювати та мати джерела доходів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору. В той же час суд вважає за можливе відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 19, 136, 187, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у справі №127/16181/16-ц за його позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання дій такими, що порушили людську гідність до ухвалення судового рішення у даній справі.

Продовжити розгляд цивільної справи №127/16181/16-ц в порядку загального позовного провадження.

Призначити судове засідання по справі на 29 січня 2018 року о 14 год. 30 хв. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі судових засідань № 38.

Викликати в судове засідання сторін.

Роз'яснити, що відповідачі мають право надати суду (в копії позивачу та іншим відповідачам) протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Інформація щодо розгляду справи може бути отримана учасниками справи у мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: