АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1308/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/789/822/18 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Храпак Н. М., Хома М. В.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

представника відділу ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/1308/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2018 року, постановлену суддею Сташківим Н.Б., повний текст якої складено 13 березня 2018 року, в справі за скаргою ОСОБА_4 на дії Підволочиського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, заінтересована особа - ОСОБА_3 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Підволочиського районного суду із даною скаргою.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилався на те, що рішенням Підволочиського районного суду від 01 квітня 2016 року зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по вул.22 Січня, буд. 17 у смт.Підволочиську та привести стан земельної ділянки до стану, що існував на момент укладення договору купівлі-продажу (08 грудня 2006 року). Разом із тим, ОСОБА_3 надалі продовжує використовувати вказану земельну ділянку і не виконує судове рішення, не приводить земельну ділянку до стану, що існував на час укладення договору купівлі-продажу, а тому вважає, що постанова державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження є такою, що винесена із порушенням вимог законодавства та передчасною, позаяк не вжито усіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення, а тому просив дану постанову скасувати як незаконну, відновити межові знаки та привести земельну ділянку до стану, що існував на момент продажу в тому числі і знесення підпірної стінки.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2018 року скаргу задоволено частково.

Скасовано постанову начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 17 травня 2017 року за № ВП - 52136760 про закінчення виконавчого провадження.

Зобов'язано Підволочиський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконати рішення Підволочиського районного суду за № 2/604/15/16 від 01 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в частині відновлення межових знаків, що існували станом на 08 грудня 2006 року (на момент придбання земельної ділянки) у тій частині, яка необхідна для обслуговування успадкованої ОСОБА_4 частини будинку з надвірними і господарськими будівлями і спорудами, та частину огорожі, яка розмежовувала земельні ділянки, а також привести стан земельної ділянки до стану, що існував на момент укладення договору купівлі-продажу.

В решті вимог скаржника відмовлено.

В липні 2018 року ОСОБА_3 через свого представника адвоката ОСОБА_1 подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Зазначає, що скаргу ОСОБА_4 на постанову Підволочиського районного відділу ДВС про закінчення ВП № 52136760 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» було прийнято до розгляду Підволочиським районним із пропуском допустимого процесуального строку. При цьому скаржником - ОСОБА_4 у поданій ним скарзі не ставилось питання про поновлення строків на оскарження рішення ДВС.

Крім того, апелянт ОСОБА_3 не брав участі при розгляді даної справи Підволочиським районним судом та йому не направлялось жодних документів про розгляд справи.

У червні 2016 року апелянт ОСОБА_3 звертався до Підволочиської селищної ради із заявою про відновлення межових знаків на земельній ділянці кадастровий номер 612465510:02:002:0155, розташованій за адресою: вул.22 Січня, 17, в селищі Підволочиськ Тернопільської області до тих, що передбачені рішенням суду у справі № 604/1308/15-ц, однак, йому було відмовлено з підстав неможливості виконання судового рішення.

Просить скасувати ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2018 року про скасування постанови ДВС про закінчення виконавчого провадження

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник ДВС ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній

Інші сторони в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Задовільняючи скаргу частково суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець склав акт та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження передчасно, не перевіривши належним чином реального виконання судового рішення.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_7 рішення Підволочиського районного суду від 01 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0.0660 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: :02:002:0155, розташованою за адресою: вул.22-Січня, 17 , сел.Підволочиськ, Тернопільської області, 1/2 частина якої належить позивачу, відновивши межові знаки, що існували станом на 08 грудня 2006 року (на момент придбання ним (відповідачем) земельної ділянки в ОСОБА_4В.) в тій частині, яка необхідна для обслуговування успадкованої позивачем після смерті матері ОСОБА_8, померлої в квітні 2014 року, частини будинку з надвірними і господарськими будівлями і спорудами, та частину огорожі, яка розмежовувала земельні ділянки ОСОБА_8 та відповідача, привести стан земельної ділянки до стану, що існував на момент укладення договору купівлі-продажу 08 грудня 2016 року.

На підставі вказаного судового рішення Підволочиським районним судом 05 вересня 2016 року видано виконавчий лист за № 604/1308/15-ц, яким зобовязано боржника ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні вказаною в рішенні суду земельною ділянкою, відновивши межові знаки, що існували станом на 08 грудня 2006 року в тій частині, яка необхідна для обслуговування успадкованої позивачем після смерті матері ОСОБА_8, померлої в квітні 2014 року, частини будинку з надвірними і господарськими будівлями і спорудами та частину огорожі, яка розмежовувала земельні ділянки ОСОБА_8 та відповідача, привести стан земельної ділянки до стану, що існував на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

ОСОБА_7 державного виконавця від 10 травня 2017 року виходом державного виконавця по місцю виконання виконавчого документу встановлено, що боржник ОСОБА_3 відновив межові знаки, що існували станом на 08 грудня 2008 року (момент придбання земельної ділянки ) та частину огорожі, яка розмежовувала земельну ділянку, усунув перешкоди у користуванні нею.

Разом із тим від стягувача ОСОБА_5 поступили зауваження, згідно яких останній вказав, що земельною ділянкою відповідачі користуються і на надалі, огорожа встановлена не на попередньому місці, підпірна стінка не зруйнована.

17 травня 2017 року постановою державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із добровільним виконанням боржником судового рішення.

Відповідно до ст.ст.124, 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

ОСОБА_7 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що державний виконавець вказаних вимог Закону не дотримався, склав акт та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження передчасно, не перевіривши належним чином реального виконання судового рішення, обмежився лише поясненнями про добровільне виконання судового рішення боржником ОСОБА_3, не дав оцінку запереченням стягувача ОСОБА_5, не перевірив його тверджень та не мотивував, яким чином він дійшов до переконання, що спірна ділянка була приведена до стану, що існував на момент укладення договору купівлі-продажу, тобто 08 грудня 2006 року.

Колегія суддів вважає безпідставними посиланням апелянта на те, що суд першої інстанції не повідомляв його про день і час розгляду справи, оскільки з рекомендованого повідомлення листа (ідентифікатор 674) вбачається, що ОСОБА_3 особисто розписався про отримання судової повістки [а.с.16].

Крім того, представник апелянта за довіреністю ОСОБА_9 розписалась про повідомлення про розгляд справи [а.с.18].

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом першої інстанції скаргу ОСОБА_4 було прийнято до розгляду із пропуском встановленого 10-ти денного строку виходячи із наступного.

У відповідності до ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що про закінчення виконавчого провадження скаржник дізнався 21 листопада 2017 року з повідомлення відділу ДВС від 20 листопада 2017 року №5046/13-31 (а.с.2), а скарга подана до суду 01 грудня 2017 року, тобто, в межах встановленого 10-ти денного строку.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на неможливість виконати рішення суду, оскільки наведене суперечить принципу обовязковості судових рішень, закріпленому в ст.ст.124, 129 Конституції України та ст.18 ЦПК України.

Питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в порядку, визначеному ст.432 ЦПК України, на час розгляду справи ОСОБА_3 не вирішено.

ОСОБА_7 з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_7 ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ОСОБА_7 ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Задовільняючи скаргу частково судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Посилання апелянта колегія суддів до уваги не приймає, оскільки спір вирішено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 21 серпня 2018 року.

Головуючий -

Судді -