Справа № 188/456/18
Провадження № 2/188/291/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Гречко В.С.

з участю представників сторін :

- позивача ОСОБА_1

- відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судового засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення внаслідок адміністративного правопорушення ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття основного покарання звільнений з іспитовим строком два роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов"язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з"являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року в цій частині залишено без змін, в частині цивільного позову вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він ЗО квітня 2007 року приблизно о 23 годині 10 хвилин керуючи технічно справним автомобілем марки « Мерседес Вепц 200» реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ250073 з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю 60км/час рухався по правій смузі вулиці Центральної у селі Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області від вулиці Першотравнева у напрямку вулиці Свободної.

У вказаний час попереду автомобіля в попутному йому напрямку по правому краю проїзної частини у темпі шагу рухався пішохід ОСОБА_3. Рухаючись далі, водій ОСОБА_4 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров"я громадян, не маючи будь- яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, маючи об"єктивну можливість виявити у межах видимості у напрямку руху пішохода ОСОБА_3, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об"їзду перешкоди, продовжував рух далі, наближаючись до пішохода.

У ході подальшого руху в цих же умовах ОСОБА_4 о 23годині 10 хвилин несвоєчасно виявив спереду на смузі його руху пішохода ОСОБА_3, повернутого до нього спиною, напроти будинку № 6 по вулиці Центральна села Миколаївки Петропавлівського району Дніпропетровської області, допустив на нього наїзд правою передньою частиною керованого ним автомобіля.

В результаті наїзду ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху. Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв"язку з настанням події дорожньо - транспортної пригоди. Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_3 заподіяно наступні тілесні ушкодження: відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків. Закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків. Забійна рана на шкіряних покровах потиличної ділянки голови. Тілесні ушкодження могли утворитися від дії чи при ударах об тупі тверді предмети, що мали значну масу, жорстоку -юнструкцію та діяли зі значною швидкістю, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля. Тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків, закритого ламкового перелому обох кісток правої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків, забійної рани на шкіряних покровах потиличної ділянки голови могли утворитися в термін, вказаний в матеріалах досудового розслідування, медичній карті стаціонарного хворого, потерпілим, тобто ЗО квітня 2017 року.

По своєму характеру тілесні ушкодження в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що підтверджується висновком судово - медичної експертизи № 63 від 9.05.2017 року.

Суд вважає, що вина у скоєні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, обвинувачений в повному обсязі визнав себе винним, його вина підтверджується показами потерпілого, свідків, письмовими доказами, дослідженим у судовому засіданні, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 286 КК України.

Апеляційний суд Дніпропетровської області погодився з висновками суду першої інстанції про винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними ;. вироку доказами. Суд першої інстанції обгрунтовано визнав ОСОБА_4 винним у вчинені ним вказаного злочину, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України та судом правильно :брано вид та міру покарання, вирок суду відповідає вимогам ст. 65,ст.67 КК України, ст.370 КПК України, призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов"язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинено вони цією особою.

Отже, при розгляді даного позову про відшкодування шкоди, завданої злочином у порядку цивільного судочинства, позивач не доводить обставини, за яких вчинено у відношенні нього злочину та винність відповідачу у його вчинені.

На момент скоєння ДТП - 30.04.2017 року, він працював гірником очисного забою у філії «Павлоградське УМДР-ГШО» ПрАТ « ДТЕК Павлоградвугілля» у підрозділі шахта « Ювілейна» з 1998 року та отримував стабільну зарплату ( копія трудової книжки та довідка про доходи додається)

.Як встановлено вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року, подія дорожньо - транспортної пригоди сталась 30.04.2017 року о 23години 10 хвилин, внаслідок якої він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритих уламкових переломів обох кісток лівої та правої гомілки на рівні середньої - нижньої третини зі зміщенням та знаходженням уламків.

При розгляді кримінального провадження в судовому засіданні він пояснив, що 30.04.2017 року о 23 годині повертався додому з роботи з другої зміни по вул. Центральній в селі Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області на вулицю Свободна, де він мешкає разом з родиною. Внаслідок сильного удару автомобілем під керуванням водія ОСОБА_4, він впав та втратив на якийсь час свідомість від шокового різкого болю в ногах. Коли прийшов до свідомості, хтось викликав швидку допомогу і він був доставлений у Першотравенську центральну лікарню.

Згідно виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 1401 від 13.06.2017 року, з 01.05.2017 року по 13.06.2017 року він знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні, 11.05.2017 року була здійснена операція - вставлена пластина та виконано проволочені шви на лівій гомілці, де був відкритий багато уламковий перелом, на правій гомілці, де був закритий багато уламковий перелом, здійснена зовнішня фіксація апаратом, виписаний з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана потиличної області, відкритий багато уламковий перелом лівої гомілки зі зміщенням, закритий багато уламковий перелом правої гомілки зі зміщенням. Після виписки він був направлений на ВКК ( копія виписного епікризу додається).

Згідно запису лікаря хірургу з амбулаторної картки від 14.06.2017 року, при обстеженні виявлено: на правій гомілці гіпсова пов"язка від кінцівок ноги до колінного суглобу, на лівій гомілці стіжковий апарат ( апарат Єлізарова) рекомендовано лікування продовжити.

Згідно запису сімейного лікаря з амбулаторної картки від 14.06.2017 року - скарги на періодичну головну біль та біль у ногах, оніміння в ногах, пересувається за допомогою ходунків, на лівій гомілці апарат Єлізарова, на правій гомілці гіпсова пов"язка. Рекомендовано лікування, консультації у хірурга, невропатолога. ВКК продовжено лікарняний з 15.06.2017 року но 23.06.2017 року.

Згідно запису сімейного лікаря від 23.06.2017 року - скарги на біль у ногах, слабкість, рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 24.06.2017 року по 03.07.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 03.07.2017 року - скарги на біль у ногах, слабкість, рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 04.07.2017 року но 14.07.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 14. 07.2017 року - скарги на біль у ногах, слабкість, рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 15.07.2017 року по 24.07.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 24. 07.2017 року рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 25.07.2017 року по 26.07.2017 року та перевести під нагляд травматолога Петропавлівської лікарні.

Після огляду лікарем травматологом 26.07.2017 року, було рекомендовано продовжити лікування та оформити документи на МСЕК. ВКК продовжено лікарняний до 31.07.2017 року. З правої гомілки знята гіпсова пов"язка, накладена циркулярна гіпсова шильза лікарем травматологом.

Згідно запису сімейного лікаря від 05.08.2017 року лікарняний продовжено до 14.08.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 14.08.2017 року лікарняний продовжено до 23.08.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 23.08.2017 року лікарняний продовжено до 01.09.2017 року, потім лікарняний продовжено до 08.09.2017 року - запис лікаря від 01.07.2017 року, лікарняний продовжено до 13.09.2017 року - запис лікаря від 08.09.2017 року, лікарняний продовжено до 22.09.2017 року.

Отже, на лікуванні він перебував з 01.05.2017 року по 22.09.2017 року - 144 дні ( копії записів з амбулаторної картки додаються).

20.09.2017 року він був направлений на обстеження до Павлоградської МСЕК і йому була встановлена друга група інвалідності з 19.09.2017 року строком до 01.10.2018 року.

Згідно довідки Павлоградської МСЕК він визнаний непрацездатним на період активного лікування, рекомендовано диспансерний нагляд та лікування у лікаря травматолога.

06. 10. 2017 року він був звільнений з роботи у зв&aар;apos;язку з виявленою невідповідністю займаної посади внаслідок стану здоров&aни;apos;я, яка перешкоджає продовженню даної роботи за п.2 ст. 40 КЗпПУ ( копія трудової книжки додається).

17.10.2017 року згідно запису лікаря травматолога з лівої гомілки знято стержневий апарат, з правої гомілки знято циркулярну гіпсову шильзу, встановлено діагноз: зростаючий перелом нижніх гомілок ( копія запису з амбулаторної картки додається).

Отже, з 01.05.2017 року по 17.10.2017 року - 169 днів, він не міг нормально пересуватися, оскільки на одній кінцівці була гіпсова пов"язка, яка у червні була замінена шильзою, на іншій кінцівці був встановлений апарат Слізарова.

На обгрунтування своїх вимог посилається на наступні норми матеіального права , а саме:

Згідно ч.І ч.З ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній особі, зобов"язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв"язку з втратою здоров&a.2;apos;я.

Згідно ч.І ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва заробітку ( доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку ( доходу), який потерпілий мав до каліцтва з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Середньомісячний заробіток ( дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров"я або втрати працездатності внаслідок каліцтва. Якщо середньомісячний заробіток ( дохід) потерпілого є меншим від п"ятикратного розміру мінімальної зарплати, розмір втраченого заробітку ( доходу) обчислюється виходячи з п"ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.І ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Згідно довідки про доходи від 28.02.2018 року, виданої філією « Павлоградське УМДР-ГШО» ПрАТ « ДТЕК Павлогралвугілля» заробітна плата ( за винятком утримань) за три місяці до втрати працездатності внаслідок каліцтва становила: лютий 2017 року - 11 562,17грн., березень 2017 року - 17 378,03грн., квітень 2017 року - 15 200,63грн., середньомісячна зарплата за три місяці до каліцтва становила - 44 140,88грн. (загальна сума зарплати за три місяці) : 3 місяці = 14 713,63грн. ( копія довідки додається).

Згідно Закону України « Про Державний бюджет на 2017 рік» розмір мінімальної зарплати у 2017 році становив-3 200грн. Відповідно п"ятикратний розмір мінімальної зарплати становить- З 200грн. х5 = 16 000грн.

Оскільки, його середньомісячна зарплата становила до каліцтва - 14 713.63грн. менше за п"ятикратний розмір мінімальної зарплати, то згідно ч.І ст. 1197 ЦК України обчислення розміру втраченого заробітку здійснюється з розміру 16 000грн. (п"ятикратний розмір мінімальної зарплати).

Згідно п.19 Порядку встановлення медико- соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, яким заподіяно ушкодження здоров"я, пов"язаного з виконання трудових обов"язків, затвердженого наказом МОЗ № 420 від 05.06.2012 року, при наявності у потерпілого наслідків, спричинених травмою ступень втрати працездатності встановлюється по 1 групі інвалідності - не вище 100%, по 2-й групі інвалідності - не вище 85%, по 3-й групі інвалідності - не вище 65%. Згідно п.2.13.2 вказаного Порядку по 2-й групі інвалідності встановлюється ступень втрати працездатності у межах 65% - 80%.

Отже, по 2-й групі інвалідності ступень втрати працездатності, враховуючи, що в нього встановлена повна непрацездатність на період активного лікування до 01.10.2018 року, становить - 70%.

З 06.10.2017 року, з моменту звільнення з роботи в зв"язку з втратою професійної та загальної працездатності та встановлення другої групи інвалідності ( втрата працездатності до повного активного лікування) до 01.10.2018 року, розмір втраченої заробітної плати становить з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року - 16 000грн. х 70% втрати працездатності = 11 200грн. щомісячно, що за три місяці ( жовтень, листопад, грудень 2017 року) становить загальною сумою - 33 600грн.

Згідно Закону України « Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної зарплати встановлено - 3 723грн. П"ятикратний розмір мінімальної зарплати становить - 18 615грн. (З 723грн. х 5).

Розмір втраченої зарплати з 01.01.2018 року но 01.10.2018 року становить - 18 615грн. х 70%= 13 030,50грн. щомісячно, загальна сума втраченого заробітку за 9 місяців 2018 року становить - 117 274,50грн.

Всього розмір втраченої зарплати за період з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року становить - 150 847.50грн. ( 33 600грн. + 117 274,50грн.).

З 01.05.2017 року він знаходився на лікарняному,що підтверджено медичними документами, відповідно заробітна плата нараховувалась за період знаходження на лікуванні в розмірі меншому, ніж він отримував до каліцтва.

Так, середня зарплата за лютий - квітень 2017 року включно до каліцтва, становила - 14 713,63грн. ( за винятком утримань), йому було нараховано за лікарняними листами ( за винятком утримань) 11 112,86грн. ( травень 2017 року), 10 814,85грн. ( червень 2017 року), 11 175,35грн. ( липень 2017 року), всього - 33 103,06грн., що становить середньомісячну зарплату-11 034,35грн. ( 33 103,06грн. : 3 місяці), розмір втраченого заробітку за період находження на лікарняному становить - 14 713,63грн. (середньомісячна зарплата до каліцтва) - 11 034,35грн. ( середньомісячна зарплата за лікарняними) = 3 679,28грн. ( втрата зарплати за один місяць) х З місяці ( травень, червень, липень 2017 року) = 11 037,83грн.

Втрачена зарплата в розмірі 11 037,83грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки внаслідок отриманого каліцтва він був позбавлений працездатності, не мав можливості заробити звичайну для мене зарплату, враховуючи, що я єдиним годувальником в своїй родині.

Згідно довідки з місця проживання разом з ним проживає його мати ОСОБА_5, Федорівна, ІНФОРМАЦІЯ_1, людина похилого віку, пенсіонерка, отримує мінімальну пенсію за віком, його неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка не працює за станом здоров"я в 2011 році перенесла інсульт, внаслідок чого порушено рухівну функцію правої руки ( копія довідки додається).

Згідно довідки Петропавлівського сектору обслуговування громадян ( сервісний центр) Управління обслуговування громадян ОСОБА_8 Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.03.2018 року розмір моє пенсії у вересні 2017 року становив - 3010,83грн., у жовтні 2017 року - 7648,05грн., з листопада 2017 року - 7677,08грн. ( копія довідки

додається).

Отже, внаслідок каліцтва, я втратив роботу, професійну працездатність, загальну працездатність та заробітну плату, яку я до каліцтва отримував у середньомісячному розмірі 14 716,43грн., а назаразі отримую пенсію в розмірі 7 677,08грн., що становить фактично 50% від його середньомісячної зарплати до каліцтва, що значно погіршило його матеріальне становище, враховуючи, що на його утриманні перебуває престаріла мати, неповнолітня донька та непрацездатна дружина.

З 01.05.2017 року по 22.09.2017 року - 144 дні він перебував на лікарняному, що підтверджується медичними документами, з 01.05.2017 року по 14.06.2017 року знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні Першотравенської міської лікарні, з 14.06.2017 року по 22.09.2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні в Першотравенській міській лікарні, Петропавлівській лікарні, права кінцівка знаходилась у гіпсі, ліва кінцівка в апараті Єлізарова до 17.10.2017 року, за цей період він пересувався спочатку за допомогою ходунків, потім милиць, потім палиці.

З 19.09.2017 року йому встановлена друга група інвалідності, він визнаний непрацездатним, отже внаслідок каліцтва в момент ДТП, втратив роботу, професійну та загальну працездатність, мій матеріальний стан значно погіршився, враховуючи, що на йогоу утриманні знаходиться престаріла мати, неповнолітня донька, непрацездатна дружина.

Згідно Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 року, критеріями другої групи інвалідності є: обмеження самообслуговування ( за допомогою допоміжних засобів та /або за допомогою інших осіб), обмеження здатності до самостійного пересування ( за допомогою допоміжних засобів та/ або за допомогою інших осіб), обмеження здатності до трудової діяльності ( нездатність до трудової діяльності).

Згідно п.2.1 Інструкції про встановлення групи інвалідності, затвердженою наказом МОЗ № 561 від 05.09.201 1 року, порушення функцій організму це порушення статодинамічних, рухливих функцій кінцівок, втрата можливості трудової діяльності, втрата професійного здатності.

Згідно Порядку встановлення медико- соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, яким заподіяно ушкодження здоров"я, пов"язаного з виконання трудових обов"язків, затвердженого наказом МОЗ № 420 від 05.06.2012 року, друга група інвалідності - це виражені порушення функції організму, що призводять до значного обмеження життєдіяльності за умови збереження здатності до самообслуговування та потреби у постійному сторонньому догляді чи допомоги.

Згідно Декларації про права інвалідів 1975 року, вираження « інвалід» означає будь- яку особу, що не може самостійно забезпечувати цілком або частково потреби нормальної особистої і/або соціального життя в силу недоліку.

Відповідно до Закону України « Про основи соціального захисту осіб з інвалідністю» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функції організму, що призводить до обмеження життєздатності.

Отже, друга група інвалідності це серйозні функціональні порушення, які є наслідком перенесеної травми. Інвалідність це соціальна недостатність внаслідок обмеження -життєдіяльності людини, яка викликана порушенням здоров"я зі стійким розладом функції організму, що приводить до необхідності соціального захисту та допомоги.

Внаслідок каліцтва, отриманої травми ніг, він вимушений докладати великих зусиль для підновлення природних фізіологічних функцій організму, для організації свого побуту та життя та своєї сім"ї, відновлення життєздатності, відновлення здатності нормально пересуватися без допоміжних засобів або сторонньої допомоги, відновлення самообслуговування та можливості не завдавати незручностей моїм рідним, які здійснювали за мною догляд, коли він був у лікарні та не мав можливості самостійно пересуватися.

Він відпрацював на шахті «Ювілейна» з 1998 року по жовтень 2018 року, фактично 20 років підземним гірником, внаслідок отриманої травми, каліцтва, я позбавлений можливості оформити пенсію за Списком № 1, оскільки звільнений за станом здоров"я і період находження на інвалідності загального захворювання ( травма не виробнича, а внаслідок ДТП) не буде враховано додатково до мого страхового стажу для отримання повної пільгової пенсії.

Відповідач позбавив його можливості працювати, можливості нормально утримувати своїх рідних, отримати пільгову пенсію, повністю відновити стан свого здоров"я, він не має можливості пересуватися так, як звичайно пересувався до травми ( швидко ходити не може, бігати не може, тільки повільним ходом і досі має хромоту кінцівок).

Коли його кінцівки були одна у гіпсу, а інша в апараті Єлізарова, майже 6 місяців, він відчував нестерпний біль у ногах, не міг нормально спати від даного болю по ночах, в нього періодично німіли ноги, що зовсім позбавляло можливості пересуватися.

Внаслідок отриманої травми голови - ЗЧМТ, струс головного мозку, в нього спочатку були постійні нестерпні болі, інколи паморочилось у голові, відчував сильне головокружіння, до теперішнього часу відчуває періодичні головні болі та запаморочення.

Як інвалід другої групи він позбавлений права працювати на шахті, в нього обмеження у праці, він не може піднімати важкості, довго знаходиться на ногах, одразу відчуває біль після тривалого знаходження на ногах та при ходьбі, не може бути повноцінним помічником своїй старенькій матері, повноцінно допомагати дружині по господарству, нормально утримувати свою неповнолітню доньку, оскільки його дохід став вдвічі меншим ніж той, що він отримував на шахті.

Враховуючи глибину своїх душевних страждань, пов"язаних з отриманими тілесними ушкодженнями ( перелом обох ніг), визнанням інвалідом другої групи, непрацездатним, втратою роботи, заробітку, що був єдиним джерелом для нього та його сім"ї, постійним фізичним болем, внаслідок перелому ніг, позбавленням можливості нормально пересуватися, бути корисним для своєї сім"ї, а не калікою, за яким потрібен догляд, скрутне матеріальне становище, в якому він опинився без заробітку, без доходу, змушений просити гроші для свого існування у борг, додавати неймовірних зусиль, моральної та психічної напруги, щоб вижити разом із сім"єю в цей тяжкий час, він не може працювати за станом здоров"я, позбавлений права реалізувати свої здібності як то вдома у побуті, так і у суспільстві, у виробництві, невідомість яким буде його стан здоров"я у подальшому і чи зможу він нормально працювати після повного лікування пригнічує його , не дає спокою,.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Вважає , що розмір моральної шкоди в сумі 150 000грн. відповідає критеріям справедливості та нанесеній моральній шкоди.

Зазначаючи такий розмір моральної шкоди, він виходить з того, що цивільна відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, була застрахована на момент вчинення ним кримінального правопорушення, ДТП, згідно страхового договору, укладеного з ПрАТ « Страхова група « ТАС» від 28.03.2017 року строком дії до 28.03.2018 року, згідно даного договору та страхового полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, завдану життю, здоров"ю становить 200 000грн.

Відповідач частково відшкодував йому завдану моральну шкоду та на лікування в сумі 50 000грн., тому відповідач повинен відшкодувати йому 150 000грн., як різницю між страховим лімітом, визначеним договором страхування та виплаченою сумою шкоди.

Просить суд :

1. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток ( дохід ) внаслідок втрати професійної та загальної працездатності за період з 01.05.2017 р. по 01.08.2017 р. в розмірі 11037 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток ( дохід ) внаслідок втрати професійної та загальної працездатності , встановлення другої групи інвалідності за період з 01.10.2017 р. по 01.10.2018 р. в розмірі 150847 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник уточненні позовні вимоги підтримали. Позивач дав поясненню суду щодо фактичних обставин справи і дані пояснення є аналогічними до вищезазначеного . Просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов визнав частково. На обгрунтування своєї позиції зазначає , що дійсно він винен у вчиненні ДТП , в результаті якої постраждалим є позивач по справі. В ході досудового розслідування він відшкодував потерпілому ( позивачу ) 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Також зазначає , в тій дорожній ситуації яка склалася на момент ДТП потерпілий також допустив порушення ПДР України , про це зазначено у судовій автотехнічній експертизі. Отже , по цим підставам йому ( позивачу ) слід зменшити розмір моральної шкоди до тієї суми , яку він йому відшкодував раніше. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності прийняв позицію відносно того , що він ці вимоги не визнає , без надання будь-якого обгрунтування та пояснення . Просить суд в позові відмовити .

Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено , що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_4 ( відповідача по справі ) визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття основного покарання було звільнено з іспитовим строком два роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України .

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року в цій частині залишено без змін, в частині цивільного позову вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження.

Згідно матеріалів справи було встановлено , що результаті наїзду ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху. Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв"язку з настанням події дорожньо - транспортної пригоди. Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_3 заподіяно наступні тілесні ушкодження: відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків. Закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків. Забійна рана на шкіряних покровах потиличної ділянки голови. Тілесні ушкодження могли утворитися від дії чи при ударах об тупі тверді предмети, що мали значну масу, жорстоку -юнструкцію та діяли зі значною швидкістю, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля. Тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків, закритого ламкового перелому обох кісток правої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків, забійної рани на шкіряних покровах потиличної ділянки голови могли утворитися в термін, вказаний в матеріалах досудового розслідування, медичній карті стаціонарного хворого, потерпілим, тобто ЗО квітня 2017 року.

По своєму характеру тілесні ушкодження в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя …

Також встановлено , що на момент скоєння ДТП , тобто 30.04.2017 р. позивач працював гірником очисного забою у філії «Павлоградське УМДР-ГШО» ПрАТ « ДТЕК Павлоградвугілля» у підрозділі шахта « Ювілейна» з 1998 року та отримував стабільну зарплату ( копію трудової книжки та довідку про доходи додано до матеріалів справи) .

Довідкою Павлоградської МСЕК ( серії 12 ААА № 726502 ) від 20.09.2017 р. позивачу з 19.09.2017 року встановлена друга група інвалідності, він визнаний непрацездатним .

Суд погоджується з доводами позивача про те , що внаслідок каліцтва в момент ДТП він втратив роботу, професійну та загальну працездатність, його матеріальний стан значно погіршився, враховуючи, що на його утриманні знаходиться престаріла мати, неповнолітня донька, непрацездатна дружина.

Довідкою з місця роботи ( ДТЕК Павлоградвугілля ) від 28.02.2018 р. № 1657 зазначається посадовий оклад позивача та його щомісячний заробіток .

Довідкою Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 22.06.2018 р. зазначається , що позивач проживає разом з родиною , до складу якої входить мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Для настання відповідальності за завдання матеріальної шкоди злочином, необхідною є наявність протиправності дій, вини особи та причинно-наслідкового зв'язку між виною особи та завданою шкодою.

Така позиція закріплена і в п.2 постанови ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року.

Таким чином ,подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ) . Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні , так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В даній ситуації відповідач не визнає позовні вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди .

При цьому не оспорює вищезазначені обставин , щодо своєї вину у вчиненні ДТП , щодо спричинення тяжких тілесних ушкоджень позивачу , втрати ним працездатності , втрати права на працю та на отримання достатнього заробітку , настанням інших негативних наслідків.

В той же час відповідач самоусунувся від доказування обставин при невизнання позовних вимог щодо матеріальної шкоди , спричинено злочином ( ДТП ) .

Таким чином , суд дійшов висновку , що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди , спричиненої злочином і на думку суду дані докази є належними , допустимими , достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає повному задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди .

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивач в своєму позові зазначає , що внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень він отримував сильний фізичний біль , яким був довготривалим , порушився його спокій та був позбавлений нормального сну та відпочину. В результаті цього порушилися його нормальні життєві зв'язки, на тривалий час змінився його звичайний уклад життя, він відчував себе непотрібним для близьких та рідних . Постійно відчуває душевний дискомфорт.

При визначені розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних та психічних страждань, які він зазнав, характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також те, що внаслідок ДТП позивачу став інвалідом другої групи , що також тягне за собою тяжкі та негативні наслідки .

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначене , оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, повністю підтвердилися в ході судового розгляду справи по суті.

Також в судовому засіданні встановлено , що відповідач на відшкодування моральної шкоди сплатив позивачу 50000 грн. , про що визнає останній.

Враховуючи дану обставину , керуючись принципом справедливості , розумності та реальності , суд вважає за можливе розмір моральної шкоди зменшити з 150000 грн. до 10000 ( сто тисяч ) грн. , з урахування раніше відшкодованої .

Вказана сума є об'єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачем.

Стосовно судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги позивачу .

Відповідно до п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги адвокатом , з наданням копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та відповідним ордером .

Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є обгрунтованим і його слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1629 грн. ( 1% від розміру задоволеної вимоги ) .

На підставі викладеного , керуючись ст. 4, 12, 41,81,141,175 , 265-268ЦПК України , ст.ст. 23, 1167 , 1195 , 1197,1202 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення внаслідок адміністративного правопорушення , задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_10 ( рнокпп 6 ) на користь ОСОБА_3 :

- 50000 ( п"ятдесят тисяч ) грн. моральної шкоди ;

- 11 037 грн. ( одинадцять тисяч тридцять сім ) , що є розміром втраченого заробітку ( доходу ) внаслідок втрати професійної та загальної працездатності за період з 01.05.2017 р. по 01.08.2017 р. ;

- 150 847 грн.( сто п"ятдесят тисяч вісімсот сорок сім ) , що є розміром втраченого заробітку ( доходу ) внаслідок втрати професійної та загальної працездатності , встановленням другої групи інвалідності за період з 01.10.2017 р. по 01.10.2018 р. ;

- 1000 грн. ( одна тисяча ) , що є розміром судових витрат за надання правничої допомоги позивачу .

Стягнути з ОСОБА_4 ( рнокпп 6 ) на користь держави 1629 грн. , що є судовим збором від сплати якого звільнено позивача .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 17.08.2018 р.

Суддя ОСОБА_11