Справа 237/5551/17
Номер провадження 2/237/462/18
02.01.18 року м. Курахове
Марїнський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Медведського М.Д.,
при секретарі: Готовщиковій Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-
19.12.2017 року до Марїнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.
Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок.
Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 240 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві.
Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-НО № 953107, ОСОБА_3 померла 11 червня 2016 року в с. Богоявленка Марїнського району Донецької області, у віці 85 років.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 051658, 20.10.2006 року зареєстровано шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Лементовська».
Згідно копії свідоцтва про народження серії VI-HO № 362023, 20.04.1985 року народилася ОСОБА_5, батькам якої записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії ІІ-НО № 486081, 12 серпня 1978 року зареєстровано шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Вербицька».
Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-HO № 351576, 26.11.1956 року народилася ОСОБА_7, батькам якої записані ОСОБА_8 та ОСОБА_3.
Отже, судом встановлено та підтверджено документально, що позивач ОСОБА_1 є рідної онукою померлої 11.06.2016 року ОСОБА_3.
Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №097246, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,3464 гектарів, розташованої за адресою: с. Добровілля Марїнського району Донецької області, призначеної для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.
Згідно до ст. 1261 ЦК України позивач є дружиною померлого, а тому є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки віднесена до першої черги спадкоємців за законом.
Згідно із ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на майно померлого в порядку спадкування за законом.
На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265,280 ЦПК України, ст.ст. 1218,1225, 1261, 1268 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя:
Дата документу 02.01.2018 року