Провадження №: 6/755/631/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"02" серпня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа № 2-2250/1, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 26 жовтня 2007 року.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві посилається на наступне, що на виконанні у ДВС Шевченківського районного управління юстиції міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 26.10.2007 р. по справі № 2-2250/1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, представник ДВС зазначає, що вищезазначений виконавчий лист було направлено в бухгалтерію за місцем роботи боржника, однак, 18 березня 2018 року, представництво ТОВ «Джонсон &aас; Джонсон» повідомило ДВС про те, що на дату звільнення 13 січня 2016 року ОСОБА_1, заборгованість по аліментам відсутня, та повідомлено, що оригінал виконавчого документу №2-2250/1 Виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 26 вересня 2007 року було втрачено при зміні фактичної адреси та відповідальних осіб, у зв?язку з чим, посилаючись на п. 10 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві просить видати дублікат втраченого виконавчого листа.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заінтересовані особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у заяві докази для видачі дубліката виконавчого листа, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця про видачу дублікату виконавчого листа, не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Як передбачено частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту першому частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, серед іншого, виконавчі листи, що видаються судами.

Судом встановлено, що 26 вересня 2007 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 липня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 22)

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами відповідно до ч. 1 ст.18 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

За змістом положень ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Держаний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Аналізуючи норми Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 39 цього Закону; повернення виконавчого документу стягувачу - згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 38 цього Закону.

15 березня 2018 року Головою ліквідаційної комісії Представництва ТОВ «Джонсон &aро; Джонсон» направлено листа (вих.. №2) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, з повідомленням про те, що згідно розпорядження №1101/3 від 04 грудня 2007 року про стягнення на користь ОСОБА_2 ? частини аліментів, поточні аліменти стягувались своєчасно до закінчення ОСОБА_1 трудових відносини з Представництвом ТОВ «Джонсон &aнт; Джонсон». Заборгованість станом на дату звільнення 13 січня 2016 року - відсутня, крім того, повідомлено, що оригінал виконавчого документу №2-2250/1, виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 26 вересня 2007 року, було втрачено при зміні фактичної адреси та відповідальних осіб. (а. с. 46

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заході примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, підлягає задоволенню, оскільки викладені заявником обставини щодо втрати виконавчого листа підтверджується наданими заявником доказами, а також враховуючи, що відсутність виконавчого документа унеможливлює здійснення виконавчих дій, спрямованих для належного виконання рішення суду, чим порушують права стягувача, які не можуть бути відновлені в інший спосіб.

Враховуючи наведене та керуючись п 9, п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 260, 261, , 354, 431 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Заяву Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа №2-2250/1, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 26 вересня 2007 року, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 липня 2007 року до досягнення дитиною повноліття..

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я :