РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого - судді Слюсарчук Н.Ф.,

За участю секретаря Давиденко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Житомирський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті його діда - ОСОБА_2, громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Верхній Лисичанського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Брянка Луганської області.

В обґрунтування заяви вказує, що його дід, ОСОБА_2, помер на тимчасово окупованій території ІНФОРМАЦІЯ_4. При зверненні до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2 заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Метою встановлення факту смерті є отримання відповідного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 державного зразка задля оформлення спадкових прав на майно померлого.

Заявник в судове засідання не з'явилися, надав до суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився.

Враховуючи стислість строків, встановлених для даної категорії справ, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Брянка Луганської області помер громадянин України ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Верхній Лисичанського району Луганської області.

Листом № 5098/36/8.26-95 від 25.09.2018 Житомирський міським відділом РАЦС заявнику було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 до органу РАЦС було пред'явлено документ про смерть, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Брянка Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Крім того територія міста Брянка Луганської області увійшла до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями».

Факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 04.09.2018 та лікарським свідоцтвом про смерть № 146 від 04.09.2018, які видані неуповноваженими на це органами, що створені на тимчасово окупованій території.

Факт проживання померлого ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території підтверджується копією сторінок будинкової книги, де є відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1

Родинний зв'язок заявника з померлим ОСОБА_2 підтверджується:

- свідоцтвом про народження матері заявника - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3 від 02.12.1959, відповідно до якого її батьком є ОСОБА_2;

- свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 05.10.1985 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, де в графі «після укладення шлюбу» дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_3»;

- свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1 НОМЕР_5 від 22.08.1986, в якому в графі «мати» зазначено ОСОБА_5;

- паспортом НОМЕР_6, виданим на ім'я ОСОБА_1 Брянківським МВ УМВС України в Луганській області 25.10.2002.

При оцінці доказів по справі, які були видані органами, що розташовані на тимчасово окупованій території, на їх належність, допустимість та достовірність, суд керується практикою Європейського суду з прав людини та практикою Верховного суду.

Так з даного приводу Верховний суд висловив правову позицію в постанові від 16 січня 2018 року по справі № 664/2171/16-ц, зазначивши в ній, що з огляду на практику Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey», «Cyprus v Turkey»), а також Молдови і Росії (зокрема, «Mozer v the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v Moldova and Russia»), документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ.

У справі «Cyprus v. Turkey» (§§ 91-94) ЄСПЛ постановив, що зобов'язання не брати до уваги акти факти фактичних утворень не є абсолютним. Життя на відповідній території продовжується для його мешканців. Це життя має бути терпимим, і права мешканців повинні захищатися фактичними органами влади, у тому числі судами; і в інтересах мешканців, акти цих органів не можуть просто ігноруватися третіми державами і міжнародними організаціями, зокрема, судами, у тому числі цим Судом. Інший підхід був би рівнозначним позбавленню мешканців території їхніх прав кожного разу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх мінімальних прав.

А тому суд вважає свідоцтво про смерть ОСОБА_2 НОМЕР_2, видане 04.09.2018 та лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 № 146 від 04.09.2018, належними, допустимими і достовірними доказами смерті на тимчасово окупованій території ОСОБА_2.

Крім того статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На даний час свідоцтво про смерть, видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть, видане медичними закладами тимчасово окупованої території - не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» п. 13 роз'яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Оскільки факт смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Брянка Луганської області, підтверджується дослідженими судом доказами та відповідає обставинам, викладеним у заяві, а законом не визначено іншого, окрім судового порядку встановлення факту смерті, за таких обставин вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 77, 81, 259, 263-268, 294, 315, 354 ЦПК України , суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Верхній Лисичанського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Брянка Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1, (проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1).

Заінтересована особа - Житомирський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, (юридична адреса: м. Житомир, м-н Соборний, 1)

Суддя Н.Ф. Слюсарчук