Справа №475/460/17 15.08.2018
Провадження №22-ц/784/1148/18
Справа 475/460/17
Провадження 22ц-784/1148/18 Головуючий по 1 інстанції Вадовська А.В.
Категорія 56 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2018р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий суддя - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання Цуркан І.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018р.

за позовом Мостівського сільського споживчого товариства до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Мостівського сільського споживчого товариства про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за дні невикористаної відпустки,

встановила:

У квітні 2017р. Мостівське сільське споживче товариство предявило позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 з 24 березня 2016р. працювала завідувачем магазином в с. Лідіївка і була звільнена з посади за п.2 ст.41 КЗпП. При прийнятті на роботу з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

21 вересня 2016р. під час інвентаризації виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 17905 грн.

Враховуючи те, що цю шкоду завдано неправомірними діями ОСОБА_4 під час виконання трудових обовязків, остання зобовязалась її відшкодувати до 30 вересня 2016р. але цього не зробила.

Із заробітної плати відповідача на відшкодування шкоди утримано 3262 грн. 24 коп., а тому позивач просив стягнути 14642 грн. 76 коп.

У вересні 2017р. ОСОБА_4 предявила зустрічний позов до Мостівського сільського споживчого товариства про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за дні невикористаної відпустки.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що роботодавець заборгував їй 3966 грн. 56 коп. заробітної плати за період з 01 серпня 2016р. по 21 вересня 2016р., а також 559 грн. 56 коп. компенсації за дні невикористаної відпустки.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018р. первісний позов задоволено частково, а у зустрічному відмовлено. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь Мостівського сільського споживчого товариства 11642 грн. 19 коп. майнової шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про відхилення первісного позову і задоволення зустрічного.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 з 24 березня 2016р. працювала завідувачем магазином «Продтовари» в с. Лідіївка і була звільнена з посади розпорядженням голови правління Мостівського сільського споживчого товариства №107 від 21 вересня 2016р. за п.2 ст.41 КЗпП.

При прийнятті на роботу, тобто 24 березня 2016р. між роботодавцем і ОСОБА_4 укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Розпорядженням роботодавця №105 від 21 липня 2016р. ОСОБА_4 зобовязано до 23 серпня 2016р. усунути заборгованість за продані в кредит товари, а також її було попереджено про повну матеріальну відповідальність за перевищення боргу на 3000 грн.

Розпорядженням роботодавця №106 від 30 серпня 2016р. ОСОБА_4 зобовязано до 01 жовтня 2016р. усунути заборгованість за продані в кредит товари, яку встановлено за результатами ревізії від 30 серпня 2016р. в сумі 15533 грн. 25 коп. Допущена недостача в сумі 9107 грн. 62 коп.

21 вересня 2016р. роботодавцем проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей в магазині «Продтовари» в с. Лідіївка за наслідками якої виявлено недостачу в розмірі 17905 грн.

Цього ж дня ОСОБА_4 надала письмові пояснення за наслідками інвентаризації в яких погоджувалась із сумою недостачі в розмірі 17905 грн., яку зобовязалась погасити до 30 вересня 2009р., а також зазначила, що 11000 грн. борг за продані в кредит товари, 6905 грн. заробітна плата, а також її борг за придбані в кредит товари.

За таких обставин, а саме доведеності факту заподіяння відповідачем внаслідок порушення покладених трудових обовязків майнової шкоди, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст.130,131,134, 1351, 1353 КЗпП для часткового задоволення позову.

Посилання апелянта на відсутність шкоди у звязку з тим, що мешканці села повернули борг позивачу за придбані в кредит товари не можна визнати обґрунтованими із-за їх недоведеності. При цьому сама ж відповідач визнавала наявність недостачі за наслідками інвентаризації, а свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що відповідач за наслідками інвентаризації не передавала жодних документів на підтвердження таких боргів. До того ж судом зменшено розмір шкоди на 3000 грн. з врахуванням розпорядження роботодавця про можливість надання товарів в кредит на цю суму.

В той же час не можна погодитись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01 серпня по 12 вересня 2016р.

Так, розпорядженням роботодавця №108 від 22 вересня 2016р. для покриття шкоди, завданої ОСОБА_4 вирішено утримати її середньомісячну заробітну плату.

На підставі вказаного розпорядження з ОСОБА_4 утримано 3262 грн. 24 коп. заробітної плати, яку було нараховано за період з 01 серпня по 12 вересня 2016р.

Однак це розпорядження роботодавця було прийнято після звільнення відповідача з роботи, а тому ця обставина виходячи з положень ст.136 КЗпП виключала можливість позасудового покриття шкоди.

Більше того, судом було встановлено і проти цього сторони не висловлювали заперечень, що роботодавець утримав на відшкодування шкоди суму, яка перевищує середню заробітну плату відповідача за останні два місяці.

Таким чином, припинення трудових відносин хоча й не позбавляє роботодавця права на відшкодування шкоди, але воно не може бути реалізоване за його розпорядженням шляхом відрахування із заробітної плати працівника, яка по закінченню дії трудового договору не нараховується, а працівник є відповідно вільним від виконання роботи (ст.ст.21,94 КЗпП).

Отже, таким правом роботодавець може скористатись виключно в судовому порядку.

За таких обставин вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01 серпня по 12 вересня 2016р. у сумі 3262 грн. 24 коп., які незаконного були утримані за розпорядженням позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі ст.ст.115,116 КЗпП.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в цій частині в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню.

Однак для стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 13 по 21 вересня 2016р., а також компенсації за дні невикористаної відпустки відсутні підстави, тому що відповідач не виходила на роботу в цей час, що підтверджується актом від 13 вересня 2016р., табелем обліку робочого часу за вересень 2016р. А заробітна плата виплачується працівникові за виконану ним роботу (ст.94 КЗпП).

В другому ж випадку відсутній спір про право, а саме така компенсація нарахована відповідачу, її розмір не оспорюється, в день звільнення відповідач не працювала і за її отриманням після звільнення до роботодавця не зверталась і така можливість не втрачена. У звязку з чим апеляційна скарга в цій частині в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Часткове задоволення зустрічного позову (72,08%) є підставою (ст.141 ЦПК) для пропорційного стягнення з позивача судового збору у звязку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018р. в частині вимог зустрічного позову про стягнення заборгованості по заробітній платі скасувати і ухвалити нове рішення про їх часткове задоволення.

Стягнути з Мостівського сільського споживчого товариства на користь ОСОБА_4 3262 грн. 24 коп. заборгованості по заробітній платі, а в дохід держави 1153 грн. 28 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 15 серпня 2018р.

Головуючий: Судді: