Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 522/25208/16-ц

провадження № 61-26453св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

суб?єкт оскарження - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ПуйдаЄвген Юрійович,

заінтересована особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року у складі судді Ільченко Н. А. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Гірняк Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду із скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Пуйди Євгена Юрійовича, заінтересована особа - ОСОБА_6

Скарга мотивована тим, що на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 46974402, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 1522/349/12 виданого Приморським районним судом міста Одеси 06 лютого 2015 року про стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПУМБ» у розмірі 278 982,04 доларів США та 507 773,29 грн.

В рамках цього виконавчого провадження державним виконавцем арештовано та вилучено у боржника автомобіль БМВ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1. В подальшому була проведена оцінка вказаного автомобіля та передача його на реалізацію з прилюдних торгів до СЕТАМ.

В процесі проведення трьох електронних торгів реалізація автомобіля не відбулась, на підставі відсутності допущених учасників торгів. Державний виконавець направив на адресу стягувача лист із пропозицією залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу, який був отриманий ПАТ «ПУМБ» 03 вересня 2016 року. В свою чергу, ПАТ «ПУМБ» право вимоги до ОСОБА_6 було відступлене за Договором факторингу № 2016/5218439 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест», яка в свою чергу відступила право вимоги на користь ТОВ «Ковельсвіт» на підставі Договору від 19 червня 2016 року № 2016/5218439/1, внаслідок чого змінився кредитор у правовідносинах зі ОСОБА_7

14 вересня 2016 року ПАТ «ПУМБ» до Приморського районного суду міста Одеси подано заяву про заміну сторони у виконавчому провадження 46974402.

15 вересня 2016 року до ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області представником ПАТ «ПУМБ» подано заяву про зупинення виконавчого провадження

№ 46974402 від 15 вересня 2016 року № КНО-61.1/1103 з підтвердженням подання заяви про заміну сторони.

Крім того, в заяві про зупинення виконавчого провадження № 46974402 від

15. вересня 2016 року № КНО-61.1/1103 зазначено: «Додатково вважаємо за необхідне повідомити, що за інформацією ПАТ «ПУМБ» правонаступник

ТОВ «Ковельсвіт» має бажання залишити за собою нереалізоване з прилюдних торгів майно, а саме - автомобіль марки БМВ, державний номер НОМЕР_1, що належить боржнику. За більш детальною інформацією та документальним підтвердженням необхідно звернутися до ТОВ «Ковельсвіт» за адресою: вулиця Якіра, 8, місто Київ, 04119».

02 грудня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу.

Заявник вважає, що вищевказана постанова про повернення виконавчого документу є незаконною та необґрунтованою.

За таких обставин, ПАТ «ПУМБ» просило визнати дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Пуйда Є. Ю., щодо примусового виконання рішення суду по справі № 1522/349/12 про стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПУМБ» у розмірі 278 982,04 доларів США та 507 773,29 грн - незаконними, скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Пуйда Є. Ю., про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню № 46974402 від 02 грудня 2016 року, зобов'язати головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Пуйда Є. Ю. відновити виконавче провадження № 46974402 для подальшого проведення виконавчих дій, зобов'язати головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Пуйда Є. Ю. за результатами розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження № 46974402 надати правонаступнику можливість висловити пропозицію щодо залишення за собою нереалізованого майна.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Пуйди Є. Ю., щодо примусового виконання рішення суду по справі

№ 1522/349/12 про стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПУМБ» у розмірі 278 982,04 доларів США та 507 773,29 грн, - незаконними.

Скасовано постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Пуйди Є. Ю. про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню від 02 грудня 2016 року

№ 46974402.

Зобов'язано головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Пуйду Є. Ю. відновити виконавче провадження № 46974402 для подальшого проведення виконавчих дій.

У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець проігнорувавши норми Закону України «Про виконавче провадження» передчасно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відхилено.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

01 листопада 2017 року відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області через засоби поштового зв?язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволені скарги відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок судів попередніх інстанцій не відповідає дійсним обставинам справи. Державним виконавцем здійснено всі необхідні заходи, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», правомірно винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 грудня 2017 року ПАТ «ПУМБ» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 19 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України (частина п?ята статті 124 Конституції України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 383 ЦПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суди попередніх інстанцій встановили, що державним виконавцем всупереч вимогам Закону не винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Постанова про повернення виконавчого листа є передчасною. Дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвали - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і підстав для скасування ухвал немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській областізалишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська