Справа №150/532/18
Провадження по справі №2-о/150/35/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

у складі головуючої: судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі: Гендзьорі О.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Чернівецька державна нотаріальна контора, про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду в інтересах ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту перебування ОСОБА_3, який помер 07.03.2008 року, у період часу з 1996 року по 09.06.1998 року на утриманні ОСОБА_4, яка померла 09 червня 1998 року.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, та просить їх задоволити.

Заінтересованою особою - Чернівецькою державною нотаріальною конторою Вінницької області не забезпечено явку в судове засідання повноважного представника, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечує проти задоволення вимог, заявлених ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 донька особи в інтересах якої подано заяву ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила те, що ОСОБА_4 являється рідною сестрою її бабки. Підтвердила те, що її батько ОСОБА_3 з народження і до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, належному ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 Зазначила, що ОСОБА_4 ставилася до ОСОБА_3 як до сина, доглядала його, лікування здійснювалось за її кошти.

Свідок ОСОБА_6 сусідка ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила те, що ОСОБА_4 з 1990 років проживала у будинку племінника ОСОБА_3, якому віддавала всі свої кошти, утримувала господарство, давала кошти на лікування ОСОБА_3

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судувого розгляду.

Так, відповідно до 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд, враховуючи визнання заінтересованою особою вимог, заявлених ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Встановлено, що 09 червня 1998 року померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ №031970, виданим 09.06.1998 року виконкомом Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 11).

ОСОБА_4 явлалася тіткою по маминій лінії чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що стверджується показами свідка ОСОБА_5 доньки ОСОБА_3

ОСОБА_4 власної сім'ї не мала, до дня смерті проживала на одному погосподарському номері з ОСОБА_3, про що свідчить довідка, видана 30.07.2018 року за №540 виконкомом Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 17), крім того, підверджується в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді предметів домашнього вжитку, а також права на земельну ділянку (пай), яке виникло на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №24070148 від 30.01.2001 року (а.с. 12).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_3, який фактично вступив у володіння спадковим майном у липні 1998 року, взявши особисті речі спадкодавця, обробляючи присадибну земельну ділянку. ОСОБА_3 постійно проживав разом з ОСОБА_4 по день її смерті та перебував на її повному утриманні, про що свідчать довідки, видані виконкомом Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 30.07.2018 року за №540 (а.с. 17) та від 14.09.2017 року за №908 (а.с. 18).

ОСОБА_3 своїх спадкових прав на майно ОСОБА_4 не оформив через хворобу, про що свідчить довідка, видана Чернівецькою лікарнею планового лікування від 06.07.2018 року за №76 (а.с. 19), а також у звязку із важким матеріальним станом.

ОСОБА_3 помер 07.03.2008 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1 АМ №101927, видане 07.03.2008 року виконкомом Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_2, шо стверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом ВКТ № 124969, № 124970, № 124971 від 22.09.2008 року, виданих державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори (14, 15, 16).

Відповідно до ст.1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Однак, ОСОБА_2 не може оформити спадкових прав ОСОБА_3, як утриманця, на майно ОСОБА_4, як спадкоємець ОСОБА_3, без встановлення факту перебування на його утриманні ОСОБА_4

Відповідно до статті 531 Цивільного Кодексу УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, шо перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

ОСОБА_3 мав захворювання серця, з 1995 року знаходився на диспансерному обліку з приводу ІХС, стабільної стенокардії напруги II ступеню, дифузного коронаросклерозу, гіпертонічної хвороби III ступеню, гіпертензивного серця, мав протипоказання щодо фізичного навантаження, що стверджується довідкою Чернівецької лікарні планового лікування №76 від 06.07.2018 року (19). У 1996 році захворів на рак жовчного міхура, від чого помер в 2008 році.

ОСОБА_3 практично не працював, потребував постійного лікування та догляду, з 1996 року перебував на пенсійному забезпеченні за віком, тобто був непрацездатною особою, що стверджується в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_4 власних дітей не мала, а тому піклувалась про ОСОБА_3, як про свого сина, надавала кошти на лікування, доглядала за ним.

Вище зазначене підтверджує те, що з 1996 року по день смерті ОСОБА_4, тобто, по 09.06.1998 року, ОСОБА_3 перебував на повному утриманні ОСОБА_4

ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, звернулася до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області для отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3. Однак, відповідно до постанови державного нотаріуса №770/02-31 від 28 серпня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 21).

Встановлення факту перебування ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_4 має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки, потрібний для оформлення спадщини на земельну ділянку (пай), яка належала ОСОБА_4, на ім'я ОСОБА_2, як спадкоємиці ОСОБА_3.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту перебування ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_4

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Вище викладене відповідно до ст.315 ч.2, ст.319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення заяви.

Керуючись ст., ст.263 - 265, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити, що ОСОБА_3, який помер 07.03.2008 року, у період часу з 1996 року по 09.06.1998 року перебував на утриманні ОСОБА_4, яка померла 09 червня 1998 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення (п.15, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк