Номер провадження: 22-ц/785/4584/18
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

від позивача ОСОБА_4 - не з'явились,

переглянувши цивільну справу №521/11134/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року у складі судді Сегеди О.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4, звернувшись 19 липня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, з ОСОБА_2 стягнуто на утримання дітей аліменти в сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття. Посилаючись на несплату аліментів, заборгованість станом на 30 червня 2017 року в сумі 15725,00 грн., позивач ОСОБА_4 після уточнення вимог просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 за період з серпня 2016 року по червень 2017 року неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 4770,00 грн. (а.с.1-2, 12-13).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пославшись на виникнення заборгованості не з його вини (а.с.14-15).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.88-89).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в обов'язку батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття незалежно від наявності судового рішення про стягнення аліментів, відсутності поважних причин несплати аліментів, неправильності встановлення періоду ухилення, безпідставності посилання на погашення заборгованості тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтував відсутністю його вини у виникненні заборгованості за аліментами.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 2 грудня 2016 року в справі №496/2830/16-ц за позовом ОСОБА_2 шлюб із ОСОБА_4 розірвано (а.с.35).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року в справі №521/14079/16-ц, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року до повноліття сина ОСОБА_6, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року в справі №521/16883/16-ц за позовом ОСОБА_9 усунено перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_4 та дітей ОСОБА_6, 2001 року народження, ОСОБА_7, 2007 року народження, з будинку АДРЕСА_1 (а.с.36-38).

Постановою ВП №53469645 від 23 лютого 2017 року державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевченко В.І. за заявою ОСОБА_4 від 22 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, рівній 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року до повноліття сина ОСОБА_6, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.62-63, 64).

Згідно розрахунку заборгованості за аліментами, складеного державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевченко В.І. 4 липня 2017 року, заборгованість за період з серпня 2016 року по червень 2017 року розрахована рівною 15725,81 грн. (а.с.57-58).

ОСОБА_2 державним виконавцем викликано по телефону 23 червня 2017 року, останній з'явився та отримав 23 червня 2017 року постанову ВП №53469645 від 23 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження, про що зроблено відповідну відмітку (а.с.16).

ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості 24 червня 2017 року сплачено грошові кошти в сумі 3500,00 грн., 27 червня 2017 року сплачено грошові кошти в сумі 12225,87 грн., що підтверджено квитанціями (а.с.16-19).

Поточні аліменти сплачуються, відомості про заборгованість відсутні.

ОСОБА_2 з вересня 2015 року проживав без реєстрації в будинку №6-а по провулку 2-му Курортному в с. Усатове Біляївського району Одеської області, з 10 серпня 2017 року за вказаною адресою зареєстрований (а.с.81,34).

У виконавчому листі №521/14079/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей місце проживання боржника ОСОБА_2 зазначено за адресою: АДРЕСА_1, де фактично ОСОБА_2 не проживав, про що було достовірно відомо ОСОБА_4 (а.с.65).

ОСОБА_4 місце проживання ОСОБА_2 було відоме.

Відповідно до положень статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за аліментами виникла не з вини ОСОБА_2 як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду.

Висновки суду відповідають обставинам справи, вказують на правильне застосування норми матеріального права, що передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Законодавчо визначена відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачає: 1)обов'язок особи сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, 2)вину платника аліментів у виникненні заборгованості.

Дійсно, обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття визначено статтею 180 СК України, однак дане саме по собі не надає підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки передбачає необхідність чи судового рішення про стягнення аліментів, чи домовленості між батьками.

Доказів наявності домовленості між батьками щодо способу виконання обов'язку по утриманню дітей суду не надано, відтак, слід виходити з судового рішення, яким ОСОБА_2 зобов'язаний до сплати аліментів на утримання дітей.

Так, судове рішення про стягнення аліментів на утримання дітей було ухвалено Малиновським районним судом м. Одеси 14 листопада 2016 року у справі №521/14079/16-ц, дане судове рішення ухвалено в порядку заочного розгляду справи. Судом першої інстанції встановлено дослідженням цивільної справи №521/14079/16-ц відсутність доказів отримання ОСОБА_2 копії заочного судового рішення, таких доказів не надано й суду апеляційної інстанції. За таких обставин, слід виходити з того, що ОСОБА_2 в установленому законом порядку не було повідомлено про ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Судове рішення про стягнення аліментів звернуто до виконання лише 22 лютого 2017 року, а саме після ухвалення іншого судового рішення про виселення ОСОБА_4 з будинку, належному на праві власності родичці ОСОБА_2 Суду не надано доказів того, що державний виконавець повідомив ОСОБА_2 про відкриття провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів раніше як 22 червня 2017 року та про вручення ОСОБА_2 постанови ВП №53469645 від 23 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження раніше як 23 червня 2017 року.

Таким чином, не спростованим є те, що ОСОБА_2 про визначений судовим рішенням обов'язок сплачувати аліменти дізнався лише 22 червня 2017 року, що постанову ВП №53469645 від 23 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження отримав лише 23 червня 2017 року, що підтвердженим є погашення заборгованості у період з 24 по 27 червня 2017 року, що має місце відсутність заборгованості за аліментами на даний час.

Недоведеність вини ОСОБА_2 у виникнення заборгованості за аліментами виключає його відповідальність за статтею 196 СК України у вигляді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Правові підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова