Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

02.07.2018 Справа №607/5270/18

02 липня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Черніцької І.М.

при секретарі судового засідання Бойко І.І.

сторони в судове засідання не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з продовженням навчання, у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня виповнення дитині 18 років і до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них є дві доньки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають разом із нею. З 01 вересня 2017 року дочка ОСОБА_3 навчається у Львівській національній академії мистецтв на факультеті художня кераміка, проживає у гуртожитку в м.Львові, стипендії та будь-яких доходів не отримує, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, має можливість надавати таку допомогу, однак в добровільному порядку допомоги не надає. Розмір аліментів обгрунтовує вартістю взуття, одягу, платою за проживання в гуртожитку, проїзду до місця навчання та витратами для придбання матеріалів необхідних для навчання. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

У судове засідання позивачка не зявилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо надіслала суду заяву про розгляду справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, з підстав викладених у заяві та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник позивача був присутній у попередньому судовому засіданні вказав, що утримання доньки, у звязку із навчанням в іншому населеному пункті вимагає значних витрат, а тому просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та дату був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 02 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД №031116, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 02 грудня 2009 року, про що зроблено актовий запис за №703.

Від даного шлюбу у сторін народились: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №117054, виданим повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міського управління юстиції Тернопільської області України від 01 листопада 2002 року, про що зроблено актовий запис за №445 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2016 року, стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття.

02 березня 2018 року ОСОБА_4 виповнилось 18 років.

Згідно довідки Львівської національної академії мистецтв за №113 від 26 лютого 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 навчається за контрактом на денній формі навчання, факультет декоративно-прикладного мистецтва. Термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року.

З довідки про доходи від 13 березня 2018 року, виданої Львівською національною академією мистецтв вбачається, що дочка ОСОБА_3 стипендію не отримує.

З квитанцій про оплату за проживання в гуртожитку вбачається, що ОСОБА_1 за період з березня 2018 року по серпень 2018 року оплатила вартість проживання ОСОБА_4 на суму 2600 грн.

З довідки за №17, виданої Тернопільським обласник клінічним онкологічним диспансером встановлено, що ОСОБА_1 працює в КУТОР «ТОКОД» на посаді сестри медичного операційного блоку.

Середня заробітня плата ОСОБА_1 становить 3785,65 грн., що підтверджується довідкою про доходи за №36, виданою Тернопільським обласник клінічним онкологічним диспансером.

Крім дочки ОСОБА_3, на утримання позивача перебуває дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є дитиною-інвалідом, що підтверджується медичним висновком за №3 про дитину-інваліда до 18 років від 11 січня 2011 року.

ОСОБА_2 у добровільному порядку не виконує свого обовязку щодо надання матеріальної допомоги на утримання дочки ОСОБА_3, у зв'язку з продовженням нею навчання, хоча може таку допомогу надавати.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до розяснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дочка ОСОБА_3 продовжує навчання на денній, бюджетній формі навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, стипендії не отримує, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є молодою особою, працездатного віку, стан здоровя задовільний, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу останній та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 слід визначити у розмірі 3000 грн. починаючи стягувати з дня предявлення позову 28.03.2018 року і до закінчення дочкою навчання - але не пізніше досягнення 23 років.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував, матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, його вік, можливість матеріального утримання ОСОБА_4 матірю, наявність у матері додаткових витрат на проїзд доньки ОСОБА_4 до м.Львова, оплату вартості проживання у м.Львові, витрати на придбання матеріалів необхідних для навчання у Львівській національній академії мистецтв та те, що донька навчається на денні формі навчання та самостійно заробляти не має можливості.

Крім того, на утриманні в ОСОБА_1 перебуває дочка ОСОБА_6, яка є дитиною-інвалідом, а тому суд прийшов до переконання, що саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам дитини та фінансовим можливостям батька.

Відповідач в судове засідання не зявився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача.

Позивачем не доведено те, що ОСОБА_2 отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 4000 грн. щомісячно, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про такі доходи відповідача.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Щодо часу з якого необхідно стягувати аліменти, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами той факт, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак не одержала їх у звязку з його ухиленням від їх сплати.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач звернулась до суду із позовом 28 березня 2018 року (день подачі позову до суду) та до цього часу будь-яких дій щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 не вживала.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180, 183, 198-201 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання Київська,11/22 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання -вул.Київська,11/22 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_2) аліменти на дочку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмір 3000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 28 березня 2018 року і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьохрічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Копію заочного рішення вручити або направити відповідачу та позивачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05 липня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_7