печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Чепізі Є. І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Києві справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення фактів перебування особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця у листопаді 2018 року звернулася до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, яким утримувалася сім'я, але який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тому з метою отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, але отримала відмову на підставі відсутності доказів спільного проживання заявника та її померлого чоловіка /а. с. 4-8/.

Також заявниця зазначила у своїй заяві, що перебувала на повному утриманні свого чоловіка, оскільки розмір його пенсії був значно вищий за її і становила 14 350 грн, у той час, як розмір її пенсії становить 1 485, 92 грн.

Ухвалою судді від 05 листопада 2018 року у справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду /а. с. 20/.

Представником заявника 30 листопада 2018 року подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Від представника заінтересованої особи у справі 05 грудня 2018 року надійшли письмові пояснення щодо заяви про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3, у яких зазначено серед всього, що заявник разом із заявою про встановлення факту має подати докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому у цьому було відмовлено із зазначенням причин. Окрім того, представник просила розглядати справу без участі представника Управління.

Заявниця у судове засідання не з'явилась, від її уповноваженого представника надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності та відсутності заявника, вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи Управління повідомлене судом належним чином, у поданих до суду 05 грудня 2018 року письмових поясненнях наявне клопотання розглядати справу без участі представника.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявниці та її представника, представника заінтересованої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Заявниця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 12 вересня 1972 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданим Палацом одруження м. Донецьк /а. с. 11/. Після укладення шлюбу, ОСОБА_5 змінила прізвище на чоловікове - ОСОБА_3.

Вбачається, що заявник та її чоловік з 07 травня 2015 року перебували на обліку Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Обоє зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, фактично ОСОБА_3, до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, проживав разом з заявником за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 14, 15/.

Термін дії довідки № від 07 травня 2015 року, виданої ОСОБА_3, та довідки № від 23 червня 2016 року, виданої ОСОБА_2, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи продовжено 29 червня 2016 року безстроково.

Вказана адреса у м. Києві як адреса фактичного проживання померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також підтверджується відомостями, які ними зазначено у заявах про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) ПАТ «Державний ощадний банк України» від 22 та 23 червня 2016 року /а. с. 16, 17/.

Як вбачається з довідки № 53, виданої заявнику 12 листопада 2018 року ОСББ ЖК «Віденський», вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_3 проживали разом у АДРЕСА_4, на підставі договору оренди з 01 березня 2015 року /а. с. 27/.

Також 23 липня 2018 року бригада невідкладної допомоги ТОВ «Медичний центр «Добробут - невідкладна допомога» здійснила виїзд на виклик для надання медичної допомоги ОСОБА_3 саме за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 28/.

Окрім того, ОСОБА_3, які і заявник перебували на обліку Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва та значилися обоє як такі, що фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 /а. с. 18, 19/.

З відомостей актів обстеження матеріально-побутових умов, складених на виконання пунктів 7, 8 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, представниками Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, станом на 09 липня 2016 року проживав ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2, а станом на 18 червня 2018 року - заявник /а. с. 30, 31/.

Згідно з відомостями ГУ ПФУ м. Києва ОСОБА_3 отримував пенсію за віком за списком № 1 (при повному пільговому стажі) у розмірі 14 350 грн (з липня 2018 року), а заявник - пенсію за віком у розмірі 1 485, 92 грн (з січня по квітень включно та з серпня по жовтень 2018 року включно).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року чоловік заявниці - ОСОБА_3 помер у віці 65 років, що засвідчено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 08 серпня 2018 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві /а. с. 121/.

16 серпня 2018 року заявник звернулася до ГУ ПФ України в м. Києві із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника, у чому їй було відмовлено, з посиланням на те, що відповідно до довідок від 07 травня 2015 року № та від 23 червня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заявник не проживала разом з чоловіком на момент його смерті /а. с. 13/.

Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 5 частини першої ст. 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга ст. 315 ЦПК України).

Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 роз'яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до частини другої, четвертої ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини першої, другої ст. 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування, згідно з положеннями абзацу другого частини першої статті 36 вказаного Закону.

За пунктом першим частини другої статті 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України, до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були подружжям та обоє - пенсіонери, постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 отримував пенсію, якою забезпечував себе та свою дружину, оскільки розмір його пенсії значно перевищував розмір пенсії заявника. Після смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_2 втратила годувальника.

Суд приходить до висновку, що основним і постійним джерелом засобів до існування для заявниці була допомога з боку ОСОБА_3, її чоловіка.

Враховуючи наведені обставини справи, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що факт постійного проживання заявниці з ОСОБА_3 та перебування заявниці на його утриманні є доведеним, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 26, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення фактів перебування особи на утриманні задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), який ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя І. В. Литвинова