Справа №475/1276/17 09.08.2018
Провадження №22-ц/784/1305/18
Єдиний унікальний номер судової справи:475/1276/17
Провадження №22-ц/784/1305/18
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

09 серпня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого - Самчишиної Н.В.,

Суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі учасників справи,

розглянувши у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Вадовської А.В., у приміщенні цього ж суду, дата складання повного судового рішення не зазначена, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2,

встановила:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» найменування якого змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного 21 вересня 2011 року договору № б/н (далі - Договір) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідачу надано кредит в сумі 6 000 грн. з відсотковою ставкою в розмірі 30% річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач виконує свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 31 жовтня 2011 року складає 11 115 грн. 02 коп., з яких: 4 465 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 4 744 грн. 04 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи - 500 (фіксована частина) та 505 грн. 48 коп. (процентна складова), а також судовий збір в розмірі 1600 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У відзиві на позов, ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала посилаючись на відсутність доказів отримання нею кредитних коштів, відсутність заборгованості за кредитом, а також на безпідставне збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

У відповіді на відзив Банк, посилався на необґрунтованість відзиву відповідача.

-2-

У запереченнях ОСОБА_2 посилалась на застосування наслідків спливу позовної давності, безпідставність збільшення процентної ставки банком в односторонньому поряду, невірний розрахунок заборгованості та визнання позовних вимог в розмірі 1 697 грн. 85 коп. по тілу кредиту та 1 466 грн. 94 коп. - процентів за користування кредитом.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість станом на 31 жовтня 2017 року за укладеним договором №б/н від 21 вересня 2011 року у сумі 2 521 грн. 67 коп., з яких 1 925 грн. 40 коп. заборгованості за тілом кредиту, штраф 500 грн. фіксована складова, 96 грн. 27 коп. процентна складова, та 362 грн. 99 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено укладання з відповідачем 21 вересня 2011 року кредитного договору та надання кредитних коштів за умови повернення частинами та сплати 30% річних за користування кредитними коштами (при цьому не доведено погодження з відповідачем збільшення процентної ставки), а також й неналежне виконання відповідачем умов договору, переривання перебігу позовної давності через самостійне здійснення відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором без зазначення складової кредиту, що свідчать про визнання нею свого боргу, та вважав за необхідне перерахувати внесені платежі на сплату заборгованості та стягнути заборгованість виходячи з 30 % річних, що визначені умовами договору. Крім того, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає штраф, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу буде подвійною відповідальністю, що протирічить нормам ст. 61 Конституції України.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду щодо невиконання ним вимог наданих до позовної заяви Умов та Правил надання банківських послуг про повідомлення позичальника у спосіб передбачений договором про зміну розміру фіксованої процентної ставки є помилковими, суперечать вимогам матеріального права, суд не перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості, не врахував часткове виконання відповідачем своїх зобов'язань, відсутності претензій позичальника щодо невірних нарахувань відсотків за користування кредитними коштами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

-3-

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 21 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладений договір шляхом підписання анкети заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 6 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та встановленням 55 днів пільгового періоду.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язалась сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Також, відповідно до тарифів, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право нарахувати пеню.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Як зазначено в анкеті-заяві, ця заява, пам'ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифи банку, складають договір про надання банківських послуг.

Таким чином, судом встановлено, що Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.

Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту.

-4-

В зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення кредиту та відсотків по ньому виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно з наданим позивачем до позову розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-8) станом на 31 жовтня 2017 року складає 11 115 грн. 02 коп., з яких: 4 465 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 4 744 грн. 04 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи - 500 (фіксована частина) та 505 грн. 48 коп. (процентна складова).

Факт укладання кредитного договору, отримання кредитної картки, використання кредитних коштів, наявність заборгованості, окрім її розміру, відповідачем не оспорювалось.

Таким чином, між позивачем та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі - Довідка про умови), було укладено кредитний договір, і відповідно до наведених у Довідці про умови положень відповідачу була надана відновлювальна кредитна лінія за умови нарахування 2,5% на місяць за користування кредитними коштами, які нараховуються на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, пільговим періодом у 55 днів. Погашення заборгованості мало відбуватися щомісяця, до 25 числа місяця, який є наступним за звітним, в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Передбачено сторонами і відповідальність боржника за неналежне виконання умов договору у вигляді пені та штрафів.

Як встановлено відповідач систематично використовувала кредитні кошти та здійснювала часткове погашення заборгованості до 26 січня 2017 року, після чого припинила повернення позивачеві кредитних коштів.

За такого суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо порушення відповідачем процедури підвищення фіксованої процентної ставки та розрахунком заборгованості детально наведеним у рішенні суду за кредитом, штрафом, який позивачем не спростований.

Як було встановлено судом, сторони при укладенні договору домовились, що позичальник зобов'язаний сплачувати позивачеві 30% річних за користування кредитними коштами.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що в подальшому було змінено проценту ставку: з 01 вересня 2014 р. - 34,8% річних (або 2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 р. - 43,2% річних (або 3,6% на місяць).

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачу були відомі та погоджувались ним будь-які інші умови кредитування, в тому числі щодо збільшення процентної ставки порівняно із зазначеною у довідці про умови кредитування, підписаній ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

-5-

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. При підключенні держателя до системи INTERNET - banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS - повідомлень (а.с. 16 зв.).

Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку (а.с.9).

-6-

Також, матеріали справи не містять доказів інформування відповідача про збільшення процентної ставки іншим чином передбаченим умовами договору.

Таким чином позивач не надав доказів виконання ним п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки.

Крім того, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції закону, яка діяла на час укладання сторонами договору).

Умови договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемними (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України в редакції закону, яка діяла на час укладання сторонами договору).

Таким чином, і зміни умов щодо збільшення розміру процентів після укладання договору сторонами є нікчемними.

За такого будь-які непогоджені з відповідачем зміни розміру процентної ставки є нікчемними з огляду на наведені норми закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що збільшення позивачем розміру відсоткової ставки не відповідає вимогам закону, умовах договору та що розрахунок заборгованості за процентами слід робити з 30% ставки, як то передбачено умовами договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк завчасно повідомив клієнта про підвищення процентної ставки за передбаченою у заяві процедурою, не відповідають обставинам справи, доказам, що містяться у справі, тому не заслуговують на увагу.

У зв'язку з тим, суд обґрунтовано розрахував заборгованість за кредитом у сумі 1 925 грн. 40 коп. з урахуванням внесених коштів позичальником за період з 01 вересня 2014 року по 26 січня 2017 року, які зараховувались позивачем на сплату відсотків у розмірі 7 001 грн. 65 коп., що є більшою ніж визначена судом заборгованість за відсотками сумі 4 461 грн. 55 коп. та зарахував сплачені кошти на сплату тіла кредиту (8 927 грн. 05 коп. - 7 001 грн. 65 коп.). Зменшивши заборгованість суд обґрунтовано зменшив процентну складову штрафу з 505 грн. 48 коп. до 96 грн. 27 коп.

Зазначений розрахунок заборгованості банк не спростував.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про переривання перебігу позовної давності, згідно ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України, у зв'язку зі здійсненням ОСОБА_2 погашення заборгованості за кредитним договором 26 січня 2017 року на суму 38 грн. 33 коп. без зазначення складової кредиту, що вірно оцінено судом як вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання свого боргу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

-7-

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання (ст. 546 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Як встановлено сторони домовились, що у разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів позичальник зобов'язався сплатити штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (п.2.1.1.7.6 Умов).

Також сторони домовились, що нараховується пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі: пеня 1 - базової процентної ставки за договором (30%), яка нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня 2 - 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. на місяць, яка нараховується один раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або процентам 5 та більше днів в розмірі 50 грн. і більше (Довідка про умови кредитування).

Таким чином фактично за одне й те саме порушення умов договору - несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів, у договорі передбачено два види відповідальності.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Виходячи з викладених обставин справи, положень закону та правової позиції, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що на відповідача може бути покладено лише один вид цивільно-правової відповідальності, а саме - штраф.

Таким чином, рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

-8-

Керуючись ст. ст. 374, 375, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2018 року, ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий (підпис) Н.В. Самчишина

Судді: (підпис) Л.М. Прокопчук

(підпис) Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 09 серпня 2018 року.