АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/3261/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1114/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» (надалі - ДП «Національна опера України») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначала, що наказом № 222-к від 23 лютого 2017 року «Про припинення безстрокового трудового договору» з нею було припинено безстроковий трудовий договір відповідно до п. 9 ст. 36 КЗпП України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року, відповідно до якого внесено зміни, зокрема, до ст. 20 Закону України «Про театри та театральну справу», згідно до яких трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюється шляхом укладання контрактів.

Посилаючись на те, що до неї вказана норма не може бути застосована, оскільки вона перебуває з відповідачем у трудових відносинах на підставі безстрокового трудового договору, а тому будь-яке звуження її прав (переведення на контрактну форму) не відповідає положенням Конституції України, крім того, положеннями ст. 58 Конституції України передбачено дію нормативно - правових актів у часі і зміни, що вносились вищенаведеним Законом, можуть застосовуватись лише до осіб, які будуть призначатися на відповідні посади після набрання ним чинності, також, зважаючи на те, що позивачка є членом виборного профспілкового органу, на неї розповсюджуються гарантії соціального захисту від можливих незаконних дій, проте відповідач не звертався до профспілки для узгодження наказу про припинення безстрокового трудового договору, просила :

поновити її на роботі в ДП «Національна опера України» на посаді артиста допоміжного складу з 24 лютого 2017 року;

стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_3 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ДП «Національна опера України» та працювала у відповідача на посаді артиста допоміжного складу з 01 жовтня 2002 року по 11 жовтня 2014 року та з 18 жовтня 2014 року по 23 лютого 2017 року (7-9 т.1).

28 січня 2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

Встановлено, що 02 грудня 2016 року Державним підприємством видано наказ № 899-к «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г. Шевченка» про повідомлення працівників про зміну істотних умов праці, а саме зміну форми трудового договору, укладеного між ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка» і працівниками художнього та артистичного персоналу, на контракт до 15 грудня 2016 року (а.с.22 т.2).

Згідно повідомлення № 493 від 09 грудня 2016 року відповідачем повідомлено ОСОБА_3 про наступну зміну істотних умов праці з 16 лютого 2017 року, з яким позивачка ознайомилася, між тим, відмовилася отримувати на руки, про що було складено акт від 10 грудня 2016 року (а.с.24, 25 т.2).

ДП «Національна опера України» винесено наказ № 930-к від 14 грудня 2016 року про часткову зміну наказу від 02 грудня 2016 року № 899-к та викладено п. 2 вказаного наказу у наступній редакції: «2. Начальнику відділу кадрів і зарубіжних зв'язків Мовленко Л.С.: - у термін до 23 грудня 2016 р. вручити працівникам художнього та артистичного персоналу ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» (відповідно до поіменних списків, викладених у додатках №№ 1-7 до цього наказу) персонально під підпис Повідомлення про зміну істотних умов праці (Додаток № 8 до цього наказу); - термін до 23 лютого 2017 року одержати письмове підтвердження працівників художнього та артистичного персоналу театру, згодних продовжувати роботу за контрактом.» (а.с.26 т.2).

Вказаний наказ отриманий ОСОБА_3 через засоби поштового зв'язку 26 грудня 2016 року (а.с.27 т. 2).

У зв'язку з вищенаведеним, відповідачем, як роботодавцем, листом запропоновано ОСОБА_3 до 23 лютого 2017 року здійснити своє волевиявлення та підписати або не підписати контракт з театром, між тим, позивачка відмовилася від отримання вказаного листа-повідомлення, про що було складено акт (а.с.28-31 т.2).

23 лютого 2017 року ДП «Національна опера України» винесено наказ № 222-к на виконання вимог п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» про припинення безстрокового трудового договору з ОСОБА_3 відповідно до п. 9 ст. 36 КЗпП України (а.с.5-6 т.1).

Міністерство соціальної політики України на звернення Міністерства культури України у зв'язку із реалізацію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» у межах компетенції повідомило, що при введенні в дію контрактної форми трудового договору з раніше прийнятими професійними творчими працівниками видається наказ та ознайомлюються з ним відповідні працівники за два місяці до укладання контракту, у зв'язку із чим працівники, які відмовляються підписати контракти, можуть бути звільнені за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (тобто у зв'язку зі змінами істотних умов праці) (а.с.112 т.1).

Відмовляючи в задоволенні заявленого по справі позову, районний суд виходив з того, що факт порушення відповідачем чинного законодавства України під час звільнення ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Встановлено, що ДП «Національна опера України» за своїм статусом є державним підприємством, яке створене та входить до сфери управління Міністерства культури України.

Указом Президента України «Про національні заклади культури» від 11 жовтня 1994 року № 587/94 відповідачу надано статус національного. Відповідно до п. 2 вказаного указу, статус національних надається закладам культури, майно яких перебуває у загальнодержавній власності. Функції управління майном національних закладів культури здійснює Міністерство культури України, в тому числі затверджує Положення про національні заклади культури. Тому за зазначеним статусом на Відповідача розповсюджуються дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

02 грудня 2016 року Державним підприємством видано наказ № 899-к «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г. Шевченка» про повідомлення працівників про зміну істотних умов праці, а саме зміну форми трудового договору, укладеного між ДП «Національна опера України імені Т.Г. Шевченка» і працівниками художнього та артистичного персоналу, на контракт до 15 грудня 2016 року (а.с.22 т.2).

Встановлено, що ОСОБА_3повідомлялося про зміну істотних умов праці у відповідності з наведеними наказами.

Зі справи убачається, що листами-повідомленнями від 17 лютого 2017 року № 135 та 22 лютого 2017 року № 160 дирекція ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка» пропонувала позивачці до 23 лютого 2017 року здійснити своє волевиявлення та укласти контракт (а.с.91, 93 т. 1).

Твердження апеляційної скарги про те, що положення Закону України від 28 січня 2016 року України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» розповсюджуються на працівників, які приймаються на роботу після набрання чинності вказаним Законом, зважаючи на його прикінцеві положення, в яких безпосередньо зазначено коло працівників, які мають бути переведені на контрактну форму трудового договору, а отже, на ОСОБА_3 не поширюється дія цього Закону, колегія суддів визнає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Строк дії та умови контракту визначався з врахуванням Наказу Міністерства культури України від 02серпня 2016 року № 624, яким затверджено форму Контракту з професійнимипрацівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури, Законів України «Про театри і театральну справу», та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» (а.с.97-110 т.1).

Відповідно до переліку посад професійних творчих працівників театрів та посад (спеціальностей) працівників інших специфічних театральних професій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2006 року №208 посада, яку обіймала ОСОБА_3 (артист допоміжного складу), належить до посад професійних творчих працівників.

Згідно п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», набрання чинності вказаного Закону є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів.

З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини 3 статті 21 КЗпП України №12-рп/98 від 09 липня 1998 року роз'яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

Визначено, що виходячи зі змісту частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України, трудові контракти можуть укладатись у випадках, передбачених як законами, так і постановами Верховної Ради України, указами Президента України, декретами та постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень. Нормативні акти Президента України як глави держави (стаття 102 Конституції України) і Кабінету Міністрів України як вищого органу у системі органів виконавчої влади (стаття 113 Конституції України) обов'язкові до виконання на території держави (статті 106 і 117 Конституції України), вони встановлюють загальнообов'язкові правила, мають універсальний характер і є складовою частиною законодавства України.

Встановлено, що норма Закону, якою запроваджено обов'язкове укладання строкового контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, не визнавалась неконституційною, тому адміністрація відповідача діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 20 Закону України «Про театри і театральну справу» встановлено, що до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.

За змістом вказаних норм попереднє погодження припинення трудового договору члена виборного профспілкового органу як з профспілковим органом так і з об'єднанням профспілок передбачено у випадку звільнення працівника за ініціативою роботодавця, в той час як оспрюваний наказ було видно на виконання вимог Закону про запровадження контрактної форми роботи у сфері культури, який є обов'язковим до виконання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими твердження апеляційної скарги про порушення відповідачем вимог ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 252 КЗпП України під час звільнення ОСОБА_3 з роботи як члена виборного органу без попередньої згоди профспілкової організації, головою якої вона є.

Встановлено, що позивачка відмовилася від контрактної форми трудового договору.

За таких обставин, коли припинення безстрокового трудового договору з ОСОБА_3 відбулося з підстав, передбачених іншим законом (п. 9 ст. 36 КЗпП України), колегія суддів не вбачає в діях адміністрації відповідача порушень норм трудового законодавства.

Окрім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» визнано доведеним законність наказу № 899-к від 02 грудня 2016 року «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г. Шевченка» в частині, що стосуються ОСОБА_3 (а.с.34-43 т.2).

Отже, судовим рішенням визнано доведеним законність підстав, у відповідності до яких з позивачкою було припинено трудовий договір, а згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: