Дата документу 18.12.2018 Справа № 334/9088/15-ц
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Є.У. № 334/9088/15 Головуючий у І-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Провадження № 22-ц/807/559/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості права на спадкування.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_2 та прилегла земельна ділянка, транспортний засіб ГАЗ 2410, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З ОСОБА_6 позивач познайомилася у жовтні 1999 року, а з 01.04.2000 почали проживати як одна родина - чоловік та жінка, мали спільний побут, спільне господарство. Спочатку проживали за місцем реєстрації позивачки за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_6 перебував на медичному обліку у лікарні за місцем проживання за вказаною адресою.

У 2006 році та у 2008 році вони разом відпочивали та лікувалися у санаторії ВАТ лікувально-оздоровчий заклад «Трускавецькурорт», проживали разом у одному номері.

З 2007 року ОСОБА_6 працював в Російській Федерації на приватному підприємстві, у 2011 році позивачка вийшла на пенсію і вони разом їздили на заробітки до Російської Федерації. У 2012 році ОСОБА_6 відкрив депозитний рахунок у ПриватБанку, у заяві при відкритті якого спадкоємцем вказав ОСОБА_3

У 2014 році, у 2015 році ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_6 надавали довіреність ОСОБА_3, якою уповноважували її отримувати пенсію та заробітну плату.

У будинку ОСОБА_6, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, вони проживали періодично, лише коли чоловік приїжджав із заробітків до Запоріжжя. За час відсутності ОСОБА_6 ОСОБА_3 іноді проживала у будинку сама. 29.01.2015 ОСОБА_6 склав довіреність, якою довірив та надав право ОСОБА_3 перебувати в його будинку за його відсутності, розпоряджатися його майном, та спільним майном.

ОСОБА_6 має рідну сестру ОСОБА_4, з якою за час подружнього життя у позивачки не склалися добрі стосунки, вони конфліктували, позивачка зверталася до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_4

Мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, після її смерті ОСОБА_6 на роботу до Москви не поїхав, перебував у дуже пригніченому стані, на протязі двох з половиною місяців не виходив з запою, постійно знаходився в тяжкому фізичному стані і потребував стороннього догляду.

01.05.2015 позивачка визвала ОСОБА_6 швидку допомогу, після чого він на протязі 16 днів знаходився в 9-й міській лікарні у тяжкому стані, де ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

На підставі викладеного позивачка доводить, що між нею та ОСОБА_6 склалися стосунки, притаманні подружжю, що вони на протязі 15 років проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тривалий час проживали однією сім'єю у будинку АДРЕСА_2, де були пов'язані спільним побутом, спільно розпоряджалися заробленими коштами, піклувалися один про одного, а також останні декілька місяців життя ОСОБА_6 позивачка доглядала за чоловіком.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд відповідно до ст. 1259 ЦК України встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу у період з 01.04.2000 по ІНФОРМАЦІЯ_4, змінити черговість спадкування та визнати за нею, як спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування в першій черзі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неправомірність, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, та не оспорюється сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1984 (а.с.9), двох земельних ділянок, розташованих за вказаною адресою: кадастровий номер НОМЕР_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га; кадастровий номер НОМЕР_3 для індивідуального садівництва площею 0,0161 га, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку від 01.12.2009, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13-16), транспортного засобу ГАЗ 2410, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 30.09.2004 (а.с.17).

До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Компанієць І.Ю. була заведена спадкова справа №22/2015 від 30.10.2015. Згідно матеріалів спадкової справи, ОСОБА_8 звернулася із заявою про прийняття спадщини 30.10.2015 (а.с.69).

ОСОБА_4, яка є рідною сестрою ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 серія НОМЕР_5, свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серія НОМЕР_8, також звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Компанієць І.Ю. із заявою від 09.11.2015 про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_6 (а.с.78).

Інших спадкоємців, передбачених ст.ст. 1261, 1262, 1266 ЦК України, після смерті ОСОБА_6 немає.

Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Свідоцтво про поховання НОМЕР_7 брата ОСОБА_5 і свідоцтво про поховання НОМЕР_6 матері ОСОБА_6 видано ОСОБА_4, оплата ритуальних послуг здійснювалася ОСОБА_4, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №18/1 від 18.05.2015 (а.с.87).

Довідкою голови квартального комітету №35 підтверджено, що власник будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 був зареєстрований за цією адресою з 20.07.2000, разом з ним була зареєстрована його мати ОСОБА_6, з 17.06.1995 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.85).

Позивачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з 11.02.1987 по теперішній час.

ОСОБА_3 і ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

ОСОБА_6 заповіту не залишив.

Заперечуючи проти оскаржуваного судового рішення, позивач посилалася на те, що вона проживала однією сім'єю зі спадкодавцем, а відтак може бути віднесена до четвертої черги спадкоємців, але враховуючи фактичні обставини справи, догляд за спадкодавцем, вона має бути прирівняна до першочергових спадкоємців.

Такі доводи не можуть бути підставою для зміни черговості з огляду на наступне.

Частиною другою статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже,зміна черговості одержання спадкоємцем права на спадкування допускається за умови одночасного встановлення судом обставин: безпорадного стану спадкодавця; здійснення над ним опіки.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ані матеріали справи, ані доводи позивача, не свідчать про те, що протягом тривалого часу спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду

Посилання позивача при апеляційному розгляді на те, що спадкодавець зловживав спиртними напоями, а тому потребував догляду не може свідчити про безпорадність його стану.

Навпаки, судом встановлено та не заперечується сторонами, що протягом життя спадкодавець самостійно опікувався собою та своїм майном, виїжджав на заробітки. При цьому він доручав ОСОБА_3 одержувати у поштовому відділенні належну йому пенсію тощо.

Також ОСОБА_10 склав довіреність від 29.01.2015, завірену підписами свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12, в якій зазначив, що довіряє і дозволяє ОСОБА_3 знаходитися в його будинку за його відсутності та розпоряджатися його майном та спільно придбаним майном.

Відтак навіть у разі підтримання позивачкою та ОСОБА_6 подружніх стосунків, немає підстав вважати, що він перебував у безпорадному стані та протягом тривалого часу потребував сторонньої допомоги та матеріального забезпечення від позивачки.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоовлення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2018 року

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков