Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1188/17 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №279/1188/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 20 березня 2018 року суддею Коренюком В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», далі Банк) звернулося до суду із позовом у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №б/н від 09 листопада 2010 року, просило стягнути з останньої заборгованість станом на 31 січня 2017 року в сумі 29194,17 грн, яка складається з: 846,56 грн - заборгованість за кредитом, 22481,22 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 4000 грн заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1366,39 грн штраф (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2018 року у задоволенні позову Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове - про задоволення позову.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано положення Умов та правил надання банківських послуг, згідно яких Банку надано право списувати кошти з поточних рахунків клієнта в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитним договором. Тому, вважає, що платіж у сумі 100 грн, здійснений 05 березня 2014 року, відповідно до цих умов договору є підставою для переривання перебігу строку позовної давності, оскільки здійснений за дорученням відповідача. Крім того, суд не врахував, що наданий Банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, здійснений 05 березня 2014 року платіж ОСОБА_1 не оскаржено.

В судовому засіданні представник Банку апеляційну скаргу підтримав. Вказав, що судом не було встановлено обставин, що мають значення для справи, а саме строк дії картки. Оскільки представник позивача не приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, просив долучити до справи довідку про строк дії картки, який закінчується 10/2014. Зазначив, що такий строк дії картки на його думку спростовує висновок суду про пропуск строку позовної давності.

Враховуючи, що представник Банку участі під час розгляду справи судом першої інстанції не приймав, судом не встановлено строк дії картки, який має значення для вирішення справи, суд апеляційної інстанції долучив до матеріалів справи довідку Банку про строк дії картки 738549, дата відкриття якої 11.11.2010, а термін дії обмежується 10/14.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи відповідачка та її представник в судове засідання не зявились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши представника Банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 09 листопада 2010 року шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Анкета) укладено кредитний договір без номеру, за яким ОСОБА_1 отримала кредит 2400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6). В Анкеті відповідачка підтвердила свою згоду на те, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є складовою частиною укладеного між нею та Банком договору.

Згідно наданого Банком до позовної заяви розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 (а.с. 4-5) станом на 31 січня 2017 року становить 29194,17 грн і складається із заборгованості: 846,56 грн - за кредитом, 22481,22 грн по процентам за користування кредитом, 4000 грн пені, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штрафу (процентна складова) - 1366,39 грн.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 27.12.2017 подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності, у якому, не заперечуючи укладення його довірителем з Банком даного кредитного договору, зазначив, що останню сплату по договору ОСОБА_1 здійснила 16.11.2012. Особа, яку він представляє, протягом пяти років проживає у іншій державі, будь-яких платежів з грудня 2012 року не здійснювала, інших осіб на проведення погашення заборгованості за кредитною карткою, строк дії якої закінчився 31.12.2012, не уповноважувала (а.с. 55-56).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, крім сплати боргу в сумі 117 грн 16.11.2012, після цього погашення заборгованості відбувалося 06.06.2013 в сумі 470 грн та 05.03.2014 в сумі 100 грн (а.с. 4-5).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що строк виконання договору настав 09 листопада 2013 року, Банк не надав доказів переривання строку позовної давності, зокрема, що погашення боргу за кредитним договором 05 березня 2014 року у сумі 100 грн здійснено особисто ОСОБА_1, а тому, звернувшись із позовом до суду 30 березня 2017 року, Банк пропустив строк позовної давності і про його поновлення не клопотав.

Такий висновок суду є помилковим, оскільки суд першої інстанції не врахував, що перебіг позовної давності за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не із закінченням строку дії договору (правовий висновок Верховного Суду України викладено у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14).

Таким чином, вирішуючи спір, суд не зясував усіх обставин, що мають значення для справи, зокрема строку дії картки, яка є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Так, відповідно до довідки Банку строк дії картки визначено до 10/14, тобто до 31.10.2014. Позов пред'явлено 30.03.2017. Отже, Банк не пропустив встановлений законом трирічний строк загальної позовної давності.

При цьому доводи представника відповідача у суді першої інстанції, що строк дії картки закінчився 31.12.2012, крім його пояснень, не підтверджені будь-якими доказами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь Банка заборгованості відповідно до розрахунку, наданого представником позивача в суді апеляційної інстанції, який відповідає умовам укладеного між сторонами договору та вимогам чинного законодавства, у загальній сумі 3035,82 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 846,56 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 989,26 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1200 грн.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 166,38 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 09 листопада 2010 року у загальній сумі 3035,82 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 846,56 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 989,26 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, ) 166,38 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 23 серпня 2018 року.