Справа № 199/7422/18
(2/199/2922/18)
10 грудня 2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю,-
Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1996 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачем 28.05.2008 року було зареєстровано місце проживання за вищезазначеною адресою.
Після розірвання шлюбу 19 січня 2016 року з відповідачем ОСОБА_2 більше двох років не зявляється за адресою реєстрації, не користується спірною житловою площею, не сплачує комунальні послуги і в будь-який спосіб не допомагає утримувати житло. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Наявність реєстрації місця проживання відповідача у належній позивачу на праві власності квартирі створює суттєві перешкоди у користуванні житлом.
Позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою 1 в будинку 69 по вулиці Каруни у м. Дніпрі.
Позивач в судове засідання не зявилась, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та слухати справу у її відсутність, про що надала письмову заяву.
Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1996 року. Відповідачем 28.05.2008 року було зареєстровано місце проживання за вищезазначеною адресою як члена сімї позивача.
23 вересня 2005 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області укладено шлюб позивача та ОСОБА_2.
19 січня 2016 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції розірвано шлюб між сторонами по справі.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла,які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач не проживає в даній квартирі з 2009 року, не сплачує комунальні платежі, не отримає кореспонденцію за даною адресою, особистих речей відповідача в квартирі не має.
Факт не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_2, засвідчено актом про не проживання відповідача у зазначеній квартирі.
Оскільки відповідач не проживає у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, то суд вважає за можливе визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою 1 в будинку 69 по вул. Каруни, м. Дніпро.
Згідно зіст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 12,81,133,144,263-265 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 1 в будинку 69 по вулиці Каруни у місті Дніпрі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Суддя