Справа № 132/2960/18
Провадження № 2/132/861/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

02.10.2018 року місто Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лисюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2018 року позивач звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

16.09.1990 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у позивача та відповідача залишилась двоє повнолітніх дітей: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Між позивачем та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини.

Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та суперечить його інтересам, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом з проханням до суду розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Позивач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду був повідомлений належним чином, але через канцелярію суду надв заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судові засідання, які були призначені на 13 год. 00 хв. 05.09.2018 року, на 10 год. 00 хв. 19.09.2018 року та на 09 год. 00 хв. 02.10.2018 року не з'явилася, про місце та час розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавала, тому, враховуючи наявність письмової згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 16.09.1990 року між позивачем та відповідачем виконавчим комітетом Лемішівської сільської ради Калинівського району Вінницької області був зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1.

Від шлюбу позивач та відповідач мають двоє повнолітніх дітей: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Між позивачем та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, позивач вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є таким, що не відповідає його інтересам.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Припинення шлюбу внаслідок його розірвання засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Враховуючи вищевказане та приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені його особисті та майнові права, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 141, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114-115 СК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 16.09.1990 року виконавчим комітетом Лемішівської сільської ради Калинівського району Вінницької області актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 - розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання заяви до Калинівського районного суду Вінницької області про перегляд заочного рішення або через Калинівський районний суду Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: А.М. Коваль