Справа № 440/925/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/811/286/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника заявника ОСОБА_2, боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 22 червня 2018 рокув складі судді Журибіди Б.М. у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зробок Р.В. щодо винесення постанови від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47864810,-

встановила:

В липні 2016 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся в суду з скаргою на дії державного виконавця щодо винесення ним постанови від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження. Вимоги обгрунтовує тим, що 16.09.2011 року Буський районний суд Львівської області ухвалив рішення у справі № 2-148/2011 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 в сумі 189 660,74 грн. На виконання цього рішення видано виконавчий лист, який пред'явлений до виконання у Буський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 16.06.2016 року державний виконавець відкрив виконавче провадження №47864810. У зв'язку із повним виконання судового рішення і стягненням заборгованості 30.06.2016 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. У постанові про закінчення виконавчого провадження вказано на квитанції про сплату заборгованості і банк дійсно усі ці оплати підтверджує, однак така оплата відносилася не до примусового виконання судового рішення, яку останній повинен здійснювати через органи ДВС і вказувати у призначенні платежу, що така оплата вноситься на виконання судового рішення, а до добровільного погашення боржником заборгованості на погашення згідно умов кредитного договору. Добровільна сплата заборгованості боржником відбувається відповідно до умов договору відновлювальної кредитної лінії № 529 від 08.06.2007 року, згідно п. 1.7. вказаного договору. Сам платник вказував у квитанціях призначення платежу на погашення прострочених платежів по відсотках, а не на примусове виконання судового рішення. Заборгованість, згідно рішення суду, становить 22122 гривні 78 копійок. Просив визнати дії державного виконавця Буського РВ ДВС Зробка Р.В. неправомірними та скасувати постанову державного виконавця від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47864810.

Оскаржуваною ухвалою Буського районного суду Львівської області від 22 червня 2018 року в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зробок Р.В. щодо винесення постанови від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47864810 - відмовлено.

Ухвалу оскаржив представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» Лащук А.С., вважає ухвалу прийнятою за неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду грунтуються на припущеннях та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що постанова про закриття виконавчого провадження є передчасною, оскільки банк підтверджує здійснення платежів за період з 16.05.2014 року по 29.03.2016 року на загальну суму 189660,74 грн., при цьому 98000 грн. було сплачено до відкриття виконавчого провадження № 47864810 із зазначенням призначення платежу - погашення заборгованості згідно кредитної лінії, тому така оплата не стосувалась примусового виконання судового рішення.

Внаслідок добровільної сплати заборгованості кошти були направлені згідно умов договору, а не в порядку примусового виконання судового рішення.

На підтвердження заборгованості, банк надав розрахунок, відповідно до якого непогашена сума заборгованості згідно рішення в справі № 2-148/2011 становить 22122,78 грн.

Зазначене підтверджується також відповіддю банку на запит державного виконавця.

Просить скасувати ухвалуБуського районного суду Львівської області від 22 червня 2018 року, скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримку доводів скарги, а також пояснення боржника ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи наявні матеріали справи та вимоги закону колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги на дії державного виконавця місцевий суд виходив з того, що боржник ОСОБА_6 оплатив борг в повному обсязі, що стверджується копією квитанцій, наявних у матеріалах виконавчого провадження, і фактично виконав рішення суду самостійно, тому державний виконавець 30 червня 2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім цього, суд зазначив, що погашення заборгованості згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 16.09.2011 року в сумі 189660,74 гривень ОСОБА_6 здійснював безпосередньо у ПАТ «Державний ощадний банк України», а відповідні платіжні доручення надавав у державну виконавчу службу.

Перевіривши матеріали справи та докази досліджені судом, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду враховуючи таке.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Судом першої інстанції встановлено, що Буський районний суд Львівської області 16.09.2011 року ухвалив у справі № 2-148/2011 рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

03 липня 2012 року Апеляційний суд Львівської області скасував рішення районного суду та ухвалив у справі нове рішення, яким позов задовольнив частково.

Звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності іпотекодавцям ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за способом реалізації - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій, але не менше 253400 грн., для погашення заборгованості перед ВАТ "Державний ощадний банк України" за договором відновлювальної кредитної лінії № 529 від 8.06.2007 року в сумі 189660 грн. 74 коп.

Відмовлено в задоволенні позовної вимоги про виселення боржників.

На виконання даного рішення, Буський районний суд Львівської області 20 липня 2012 року видав виконавчий лист № 2-148/11 р. (а.с. 6).

Таким чином, на примусовому виконанні у Буському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження № 47864810.

Постановою державного виконавця від 30.06.2016 р. (а.с. 7) виконавче провадження з примусового виконання даного рішення закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що сума заборгованості по виконавчому листі сплачена у повному обсязі згідно квитанцій на загальну суму 189660 гривень 74 копійки.

ПАТ «Державний ощадний банк України» філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», як стягувач у виконавчому провадженні, вважаючи дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови, неправомірними, звернувся із відповідною скаргою в суд.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини виникли в момент дії ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, саме такий застосовується при розгляді даної справи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку (ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи встановлено, що оплату заборгованості згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 16.09.2011 року в сумі 189660,74 гривень ОСОБА_6 здійснював безпосередньо у ПАТ «Державний ощадний банк України», відповідні платіжні доручення надавав у державну виконавчу службу.

Крім цього, представник банку не заперечив, що сума в розмірі 189660 гривень 74 копійки банком отримана.

Одночасно, представник стягувача звертав увагу, що частина цієї суми зараховувалась і на виконання заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 25 березня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10013/051 філії Львівське обласне управління заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 529 від 08.06.2007 року в сумі 32078 гривень 87 копійок, відтак, якщо дві суми скласти, то загальна сума заборгованості повинна була становити 221739 гривень 61 копійка.

Листом від 16.05.2016 року № 27-02/4490 ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомляв виконавчу службу про те, що у боржників наявна заборгованість в сумі 22122 гривні 78 копійок.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV не встановлює будь-яких обмежень щодо оплати суми боргу боржником безпосередньо стягувачу після ухвалення рішення суду, відтак безпідставними є доводи представника ПАТ «Державний ощадний банк України» про те, що для зарахування наданих коштів для виконання судового рішення такі кошти боржник мав повертати виключно у примусовому порядку через державну виконавчу службу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що по виконавчому провадженні №47864810 у ОСОБА_9 наявна заборгованість в сумі 22122,78 гривень, колегія суддів не приймає такі до уваги та вважає їх безпідставними, оскільки сума заборгованості по виконавчому провадженні № 47864810 на виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2012 року складала 189660,74 гривень, сума в такому розмірі банком отримана, при цьому державний виконавець не наділений правом змінювати суму заборгованості, яка визначена судовим рішенням, що підлягає обов»язковому виконанню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необґрунтованість вимог скарги та законності постанови від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 22 червня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк