Справа № 466/1252/18 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/1649/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «Львівгаз збут» моральну шкоду в розмірі 30000 грн., завдану порушенням його прав, як споживача послуг, внаслідок протиправних дій відповідача, які виявились у порушенні вимог нормативно-правових актів при нарахуванні оплати за надані послуги з газопостачання, зокрема, проведення планових (авансових) нарахувань по особистому рахунку позивача без його погодження, що було підтверджено листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 25.12.2015 року.

Позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, душевному дискомфорті та неспокою, оскільки протягом тривалого часу він намагався довести відповідачеві допущені порушення, шляхом звернень до відповідача, які залишались без належного реагування.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2018 року у задоволенніпозову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 в особі свого представника - ОСОБА_3, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи, зокрема, не дослідив належним чином лист НКРЕКП від 25.12.2015 року№5972/16/59-15, яким встановлено порушення, допущені відповідачем при нарахуванні позивачеві оплати за надані послуги з газопостачання.

Окрім цього, вважає, що суд не врахував важке фізичне захворювання позивача й те, що його дохід є меншим від розміру прожиткового мінімуму, а дії відповідача призвели до погіршення морального, майнового та психоемоційного стану позивача.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому 22.06.2018 року судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є учасниками договірних правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, послуги з газопостачання.

Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав.

Ця норма є загальною, а тому при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав сторони під час виконання (невиконання) договірних зобов'язань, необхідно застосовувати норми спеціальних законів, які регулюють такі відносини.

На це вказує і Пленум Верховного Суду України у постанові №4 від 31.03.1995 року (в редакції внесених до неї змін) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (п.2).

Отже, посилання сторони позивача на ст.1167 ЦК України, як на правову підставу заявлених вимог, є неправильним.

Враховуючи те, що спеціальними нормативними актами, які регулюють спірні правовідносини, не передбачено відповідальності виконавця даного виду послуги у виді відшкодування моральної шкоди споживачеві послуг, а пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, а у ст.1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, чого в даній справі немає, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, оскільки для цього відсутні правові підстави.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.