Справа №: 398/2901/17
провадження №: 2-о/398/7/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" січня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

за участю: секретаря - Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії, Кіровоградської області цивільну справу № 398/2901/17 за заявою ОСОБА_1, де заінтересована особа Косівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області

про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

за участі представника заявника - адвоката Шило А.О.,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що починаючи з 1997 року проживала з ОСОБА_3 однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 до 2011 року, а з 2011 року проживали за адресою: АДРЕСА_2 та вели спільне господарство до дня смерті чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,18 гектарів, що розташована на території Косівської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області. У зв'язку з необхідністю оформленням спадкових прав, вона, вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги, просить встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву, пояснивши, що проживала з чоловіком ОСОБА_3 з 1997 року до дня його смерті без реєстрації шлюбу. Вона має сина 1974 року народження, але в шлюбі ніколи не була. Батьки ОСОБА_3 померли, матір в 1995 році, а батько в 1992 році. Братів та сестер він немає. ОСОБА_3 в шлюбі не перебував, дітей немає. Близьких родичів він також немає. З 1997 року проживала з ОСОБА_3 однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 до 2011 року, а з 2011 року проживали за адресою: АДРЕСА_2, переселились туди, так як вони за спільні кошти придбали будинок, який оформили на неї, де вели спільне господарство до дня смерті чоловіка.

Представник заявника підтримав заяву з підстав зазначених в ній.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином. Подали до суду заяву, де просять розглянути дану справу без представника сільської ради та зазначили, що підтверджують факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_4. Суд, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України ухвалив розглянути справу у їх відсутність,

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши доказами, в силу ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Вбачається, що визначення стосунків чоловіка та жінки як сімейних залежить від наявності вказаних вище ознак у сукупності.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 ( а. с. 5).

Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,18 гектарів, що розташована на території Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. ( а.с. 8).

Згідно довідки № 1190 від 04.08.2017, виданої виконавчим комітетом Косівської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області ОСОБА_1, вона дійсно постійно проживала зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 з 1997 року за адресою: АДРЕСА_1 а з 2011 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали за адресою: АДРЕСА_2, однією сім'єю як чоловік та дружина та вели спільне господарство ( а.с. 6, 25).

З довідки № 1027 від 06.07.2017, виданої виконавчим комітетом Косівської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області, вбачається також, що заповіт від ОСОБА_3 в сільській раді не посвідчувався. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) - за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 22, 25)

24.07.2017 року ОСОБА_1 подала в Другу Олександрійську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини (а.с.20).

26.07.2017 державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, так як у спадкоємця ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують факт родинних стосунків з померлим ОСОБА_3 (а.с.7).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її сусідкою та вона пам'ятає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2002 року, вони проживали як чоловік та жінка спочатку по АДРЕСА_1, а потім переїхали на АДРЕСА_2 в цьому ж селі. Вони проживали разом та вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_6 також дав пояснення, що з 1997 року знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3, вони є їх сусідами та кумами. До дня смерті ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 проживали спільно та вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_3 називав ОСОБА_1 дружиною або ОСОБА_1, у них були стосунки як у чоловіка та дружини. Він не бачив родичів ОСОБА_3, його похованням займалась заявниця. Спільних дітей у них немає.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Суд приймає до уваги показання свідків, оскільки повідомлені ними обставини та події з приводу початку спільного проживання сторін, характеру їх взаємовідносин, місця проживання, спільного побуту та спільного ведення господарства, свідчать про їх достовірність, вони логічно узгоджуються з доказами наданими та дослідженими судом, що переконує суд в тому, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали у фактичному шлюбі, їх відносини мали стійкий характер, притаманні подружнім правовідносинам, також останні не перебували в будь-якому зареєстрованому шлюбі, спільно проживали з 1997 року, спочатку у будинку за адресою: АДРЕСА_1, згодом з 2011 року спільно придбали житловий будинок по АДРЕСА_2, де продовжували спільно проживати; як стверджували свідки, вони весь цей час були разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, повноцінно, реально та взаємно виконували права та обов'язки подружжя, а тому усі ці обставини свідчать про тісні взаємовідносини як фактичного подружжя.

Посилання заявника та його представника у заяві на те, що фактично спільне проживання з ОСОБА_3 мало місце з 1997 року до 01 січня 2004 року, не можуть бути взяті до уваги та не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1 розділу VІІ "Прикінцеві положення" СК України, на норми якого послався суд, зазначений кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, тобто до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, на правовідносини, які виникли між сторонами до 01 січня 2004 року дія Сімейного Кодексу України не поширюється.

При наведених обставинах, суд вважає встановленим факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, ч. 1 ст. 141, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України -, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, у період з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.01.2018 року.

Суддя