Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 385/483/17

провадження № 61-16102св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_6 на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Голованя А. М., Гайсюка О. В., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла

ОСОБА_7 Згідно заповіту від 14 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області Вільховською Т. С., ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку площею 2,1897 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

У встановлений законом строк спадщину ОСОБА_4 не прийняв, оскільки проживає в іншому населеному пункті та дізнався про смерть спадкодавця тільки у другій половині 2015 року.

В квітні 2017 року позивач уточнив позов, зазначивши, що окрім зазначеної причини неприйняття спадщини, він перебував на лікуванні з 23 грудня

2014 року по 03 січня 2015 року, а тому був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою у строки визначені законом.

Посилаючись на наведене, просив визначити додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, який пропущено ним з поважних причин.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від

26 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_7, на один місяць, тобто до 10 червня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наведені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини є поважними.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від

26 квітня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що причини пропуску строку, на які посилався позивач, визнані судом неповажними, тобто такими, що не дають підстав для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

03 березня 2018 року представник ОСОБА_4 ? ОСОБА_6 звернувся через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року та залишити в силі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5, оскільки останньою не було заявлено клопотання про поновлення строку. Крім того, судом апеляційної інстанції, з порушенням норм процесуального права, відмовлено представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, чим фактично позбавлено можливості належного ознайомлення з матеріалами справи та якісної підготовки до судового засідання.

Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи не було надано.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15.

Тому колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність у позивача об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Перебування ОСОБА_4 на амбулаторному лікуванні в період з

23 грудня 2014 року по 03 січня 2015 року не перешкоджало позивачу вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня

2018 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська