АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

07 серпня 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 27.02.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №005 Є/V-M, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 150000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 25.02.2013 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_4 договорів поруки. Відповідач ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03.08.2012 року становить 103338,70 доларів США та складається із: 89185,58 доларів США заборгованість за кредитом, 8715,03 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 487,41 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 4919,40 доларів США штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором №005 Є/V-M від 27.02.2008 року в загальному розмірі 102087,14 доларів США, що еквівалентно 815986,22 грн. та судові витрати по справі; стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі (а.с. 106-107).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №005 Є/V-M від 26 лютого 2008 року, станом на 03 серпня 2012 року, в сумі 98388,02 доларів США, яка за офіційним курсом 7,99 грн. за 1 долар США становить 786120,27 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 89185,58 доларів США, еквівалентних 712592,78 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 8715,03 доларів США, еквівалентних 69633,09 грн., а також пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 3894,40 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі по 3379,95 грн. з кожного. Провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості закрито, в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 132-138).

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року в частині вирішення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з нього судових витрат скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в частині вирішення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з нього судових витрат, в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у вказаній вище частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 26 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитну угоду №005Є/V-M, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у загальному розмірі 150000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 25 лютого 2013 року (а.с.9-11).

Зобовязання за вказаним вище кредитним договором були забезпечені договором поруки №005 від 26 лютого 2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за вказаним кредитним договором, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.15)

У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 03 серпня 2012 року становить 103338,70 доларів США, що за офіційним курсом 7,99 грн. за 1 долар США, відповідно до повідомлення НБУ від 03 серпня 2012 року, еквівалентно 825986,22 грн., та складається із 89185,58 доларів США заборгованість за кредитом, 8715,03 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 487,41 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 4919,40 доларів США штраф (процентна складова)(а.с.4-5).

Також встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2014 року, у цивільній справі №303/5587/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 про припинення договору поруки, - визнано договір поруки №005 від 26.02.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», припиненим. Вказаними судовими рішеннями, зокрема, встановлено, що без погодження з поручителем з 01.02.2009 року було підвищено процентну ставку за користування кредитом з 15% річних на 21%, чим збільшено обсяг відповідальності поручителя, що свідчить про припинення поруки у відповідності до ст. 559 ЦК України.

З матеріалів цивільної справи, що розглядається, вбачається, що протягом шести місяців з часу припинення поруки до поручителя вимогу про сплату заборгованості позивачем пред»явлено не було. Доказів, які б свідчили про інше банком суду не представлено, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено. Даний позов подано до суду 07 серпня 2012 року.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

ОСОБА_2 положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що судовим рішенням у цивільній справі №303/5587/13-ц, яке набрало законної сили, визнано договір поруки №005 від 26.02.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», припиненим; встановивши, що порука ОСОБА_3 припинена з 01.02.2009 року та протягом шести місяців банком не було пред»явлено відповідну вимогу до поручителя, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення з останнього заборгованості, як поручителя, згідно вказаного договору поруки, за яким ОСОБА_3 зобовязався солідарно відповідати за належність виконання ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору №005Є/V-M від 26 лютого 2008 року, саме з наведених вище підстав.

На викладене місцевий суд уваги не звернув, фактичні обставини справи щодо припинення поруки ОСОБА_3 не встановив, відмовив у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 та інших відповідачів у зв»язку з недоведеністю розміру заборгованості та інших доводів банку. Враховуючи наведене, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні даної частини позовних вимог з інших підстав, а саме у зв»язку з припиненням поруки ОСОБА_3

Колегія наголошує, що справа апеляційним судом розглядається лише в частині вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відповідно до ухвали Верховного Суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення місцевого суду з ухвалення у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та у скасованій частині ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити з інших правових підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді