АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 759/5261/18 Апеляційне провадження № 22-ц/796/5174/2018Головуючий у суді першої інстанції - Журибеда О.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2018 задоволено заяву позивачів про забезпечення позову - накладено арешт на майно ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яке належить їм на праві власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 27-28).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та відмовити в забезпеченні позову. Вказує, що суд постановив ухвалу не з'ясувавши обставини справи, зокрема, зважаючи, що відповідачами по справі заявлено чотири особи, до позову не надано жодного доказу про наявність збитків, суд не пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з'ясував обсяг позовних вимог до кожного з відповідачів; не з'ясував дані про особу відповідача та співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Більше того, вжив заходи забезпечення не з'ясувавши обставини і без будь-яких доказів належності відповідачам арештованого майна (а.с. 47-49).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2018 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 54-55).

У визначений судом строк від учасників справи відзивів не надійшло.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018 призначено справу до апеляційного розгляду (а.с. 65).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2018 до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа: ЖЕД № 6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири (а.с.2-4).

16.04.2018 позивачами до Святошинського районного суду м. Києва подано уточнену позовну заяву, в якій в якості відповідачів вказано ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.21-23).

Разом з уточненою позовною заявою позивачами подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.24). В обґрунтування заяви позивачами вказувалося, що з мережі Інтернет їм стало відомо про продаж квартири, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Оскаржуваною ухвалою заяву про забезпечення позову задоволено - накладено арешт на майно ОСОБА_7, ОСОБА_8, яке належить їм на праві власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК Українивизначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на майно, суд першої інстанції не пересвідчився в належності майна відповідачам.

Так, на час постановлення оскаржуваної ухвали, в матеріалах справи були відсутні жодні данні щодо належності майна саме відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Під час апеляційного розгляду справи представником відповідача ОСОБА_3 надано до суду апеляційної інстанції договір купівлі-продажу від 12.04.2005, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мойсеєнко Т.О., відповідно до якого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1.

Тобто, на час постановлення оскаржуваної ухвали власником квартири був ОСОБА_3, а не ОСОБА_8 та ОСОБА_7, про що помилково вказано судом у судовому рішенні.

В подальшому, згідно договору купівлі-продажу від 02.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Зарембою О.В., ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_11 придбала квартиру АДРЕСА_1.

Більш того, як пояснив представник відповідача, надавши при цьому копію позовної заяви, позивачі 08.06.2018, в межах даної справи, подали до суду позовну заяву в якій в якості відповідача вказано лише ОСОБА_3

З наведеного вбачається, що вирішуючи питання про забезпечення позову судом першої інстанції не було дотримано вимог процесуального закону щодо можливості накладення арешту на майно, яке належить виключно відповідачу.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог і дані про відповідачів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову у визначений судом спосіб, оскільки судом накладено арешт на майно, яке не належить особам вказаним в ухвалі суду (відповідачам у справі).

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволення заяви позивачів про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 липня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва