Справа №489/4341/14-ц 04.07.2018
Провадження №22-ц/784/998/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/4341/14 Категорія 27
Провадження № 22-ц/784/998/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

за участю представника боржника ОСОБА_1,

представника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2017 року, постановлену під головуванням судді Рум?янцевої Н.О. в приміщенні суду о 16 год. 01 хв., у цивільній справі за поданням державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2017 року державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, оскільки останній ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження №46380432 з примусового виконання:

- виконавчого листа №2/489/1230 від 27.06.2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості по кредитному договору від 10.08.2007 року №1, №0 у розмірі 1131082,00 грн. (виконавче провадження №47121162 відкрито постановою державного виконавця від 09.04.2015 року);

- виконавчого листа №2/489/1230 від 27.06.2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судового збору в сумі 1147,00 грн. (виконавче провадження №45350270 відкрито постановою державного виконавця від 11.11.2014 року);

- виконавчого листа №2ц-7-2420/2010 від 23.03.2011 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору №138/07/02-AL7 від 20.07.2007 року в сумі 31082,80 грн. (виконавче провадження №45039052 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчого листа №2ц-7-2420/2010 від 23.03.2011 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» заборгованості за кредитним договором №138/07/02-AL7 від 20.07.2007 року в розмірі 353105,99 грн. та судових витрат у розмірі 606,66 грн. з кожного (виконавче провадження №45039164 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчого листа №2/489/1962/14 від 08.09.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору №б/н від 07.03.2008 року в розмірі 5879,70 доларів США, що еквівалентно 64382,71 грн., а також штрафу у розмірі 3469,07 грн. (виконавче провадження №45020405 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчого листа №2/489/1962/14 від 08.09.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судового збору в розмірі 678,52 грн. (виконавче провадження №45020436 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчого листа №2/1416/196 від 15.02.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судового збору в сумі 566,67 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 40,00 грн. (виконавче провадження №45289332 відкрито постановою державного виконавця від 04.11.2014 року);

- виконавчого листа №2/1416/196 від 15.02.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 49767,73 доларів США, що еквівалентно 393573,18 грн. (виконавче провадження №45151994 відкрито постановою державного виконавця від 21.10.2014 року);

- виконавчого листа №2/1416/196 від 15.02.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 49767,73 доларів США, що еквівалентно 393573,18 грн. (виконавче провадження №48063008 відкрито постановою державного виконавця від 15.07.2015 року);

- виконавчого листа №490/4833/13-ц від 24.09.2013 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Терм - Миколаїв» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №0 від 10.08.2007 року (реєстраційний номер 1) в розмірі 1129690,81 грн. та судових витрат у розмірі 1147,00 грн. з кожного (виконавче провадження №47121280 відкрито постановою державного виконавця від 09.04.2015 року);

- постанови №648/5211/13-п від 13.01.2014 року, ухваленої суддею Білозерського районного суду Херсонської області про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. без вилучення засобів та знарядь лову (виконавче провадження №45266050 відкрито постановою державного виконавця від 31.10.2014 року);

- постанови №648/5211/13-п від 13.01.2014 року, ухваленої суддею Білозерського районного суду Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави збитків, заподіяних рибному господарству, в розмірі 510,00 грн. (виконавче провадження №45266080 відкрито постановою державного виконавця від 31.10.2014 року);

- постанови №648/5211/13-п від 13.01.2014 року, ухваленої суддею Білозерського районного суду Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 34,41 грн. (виконавче провадження №45266109 відкрито постановою державного виконавця від 31.10.2014 року).

Посилаючись на те, що вжиті у виконавчому провадженні заходи не призвели до виконання судового рішення, а встановлені факти свідчать про ухиляння боржника від виконання рішення, державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_3 до виконання ним зобов'язань за вищезазначеними судовими рішеннями.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2017 року подання державного виконавця задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями в межах зведеного виконавчого провадження № 46380432.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянт вказував на безпідставність подання, оскільки державним виконавцем не доведено факту його ухилення від виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні відомостям, викладеним в апеляційній скарзі.

Представник Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, а тому повинен бути тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що виходом державного виконавця за адресою проживання боржника (АДРЕСА_1) з метою перевірки майнового стану боржника, встановлено, що боржника ОСОБА_3 вдома не було, двері ніхто не відчинив. Вказане підтверджується актом державного виконавця від 19 вересня 2017 року. Державний виконавець неодноразово викликав боржника до державного виконавця, про що свідчать вимога державного виконавця від 25.09.2017 року та виклик державного виконавця від 03.10.2017 року, однак ОСОБА_3 не зявився, про причини неявки не повідомив.

У відповідності з результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 06.10.2017 року, транспортних засобів за ОСОБА_3 не зареєстровано.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2017 року, за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2, яка перебуває в іпотеці за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2017 року.

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник є одним із засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-монтажне підприємство «Акватерм - енергобуд» та засновником ТОВ «Проектно - монтажне підприємство «Акватерм».

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України від 04.10.2017 року та Державної фіскальної служби України від 04.10.2017 року, боржник не отримує пенсію та у боржника відсутні відкриті рахунки.

З відповідей Державної фіскальної служби України від 04.10.2017 року та Пенсійного фонду України від 05.10.2017 року вбачається, що у боржника наявні джерела отримання доходів.

Постановою державного виконавця від 25.09.2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3, який отримує дохід у товаристві з обмеженою відповідальністю «Проектно-монтажне підприємство «Акватерм-енергобуд», шляхом здійснення відрахування із доходів боржника в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 3858099,10 грн.

За змістом довідки Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 12.09.2017 року, ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

З огляду на надані державним виконавцем документи в їх сукупності, суд вважав доведеним факт ухилення боржника від виконання зобовязань встановлених судовими рішеннями.

Враховуючи вжиття усіх можливих та передбачених законодавством заходів щодо примусового виконання рішень судів, відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутність коштів на рахунках, значний розмір невиконаних грошових зобовязань, наявність можливості виїхати за межі України, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця підлягає задоволенню.

Однак, проаналізувавши встановлені судом обставини по справі та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що до такого висновку суд дійшов помилково, виходячи з наступного.

Судом правильно було зазначено, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження (в редакції на час розгляду справи судом) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом) питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд, хоч і послався на дані норми права, проте в повній мірі не врахував того, що із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчих проваджень №47121162 від 09.04.2015 року; №45350270 від 11.11.2014 року; №45039052 від 13.10.2014 року; №45039164 від 13.10.2014 року; №4502040 від 13.10.2014 року; №45020436 від 13.10.2014 року; №45289332 від 04.11.2014 року; №45151994 від 21.10.2014 року; №48063008 від 15.07.2015 року; №47121280 від 09.04.2015 року; №45266050 від 31.10.2014 року; №45266080 від 31.10.2014 року; №45266109 від 31.10.2014 року, було передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. У відповідності до ч. 1 ст. 31 даного Закону в редакції, яка діяла на час вікриття виконавчих проваджень, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В нині діючому Законі України «Про виконавче провадження» це передбачено ч.1 ст. 28.

Як убачається з матеріалів справи, на виконані у державного виконавця перебувають:

виконавчий лист №2/489/1230 від 27.06.2013 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості по кредитному договору від 10.08.2007 року №1, №0 у розмірі 1131082,00 грн. (виконавче провадження №47121162 відкрито постановою державного виконавця від 09.04.2015 року);

- виконавчий лист №2/489/1230 від 27.06.2013 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судового збору в сумі 1147,00 грн. (виконавче провадження №45350270 відкрито постановою державного виконавця від 11.11.2014 року);

- виконавчий лист №2ц-7-2420/2010 від 23.03.2011 року, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору №138/07/02-AL7 від 20.07.2007 року в сумі 31082,80 грн. (виконавче провадження №45039052 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчий лист №2ц-7-2420/2010 від 23.03.2011 року, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» заборгованості за кредитним договором №138/07/02-AL7 від 20.07.2007 року в розмірі 353105,99 грн. та судових витрат у розмірі 606,66 грн. з кожного (виконавче провадження №45039164 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчий лист №2/489/1962/14 від 08.09.2014 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору №б/н від 07.03.2008 року в розмірі 5879,70 доларів США, що еквівалентно 64382,71 грн., а також штрафу у розмірі 3469,07 грн. (виконавче провадження №45020405 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчий лист №2/489/1962/14 від 08.09.2014 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судового збору в розмірі 678,52 грн. (виконавче провадження №45020436 відкрито постановою державного виконавця від 13.10.2014 року);

- виконавчий лист №2/1416/196 від 15.02.2012 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судового збору в сумі 566,67 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 40,00 грн. (виконавче провадження №45289332 відкрито постановою державного виконавця від 04.11.2014 року);

- виконавчий лист №2/1416/196 від 15.02.2012 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 49767,73 доларів США, що еквівалентно 393573,18 грн., за яким помилково двічі відкрито виконавче провадження №45151994 на підставі постанови державного виконавця від 21.10.2014 року та №48063008 на підставі постанови державного виконавця від 15.17.2015 року;

- виконавчий лист №490/4833/13-ц від 24.09.2013 року, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Терм - Миколаїв» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №0 від 10.08.2007 року (реєстраційний номер 1) в розмірі 1129690,81 грн. та судових витрат у розмірі 1147,00 грн. з кожного (виконавче провадження №47121280 відкрито постановою державного виконавця від 09.04.2015 року);

- постанова №648/5211/13-п від 13.01.2014 року, ухвалена суддею Білозерського районного суду Херсонської області про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. без вилучення засобів та знарядь лову (виконавче провадження №45266050 відкрито постановою державного виконавця від 31.10.2014 року);

- постанова №648/5211/13-п від 13.01.2014 року, ухвалена суддею Білозерського районного суду Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави збитків, заподіяних рибному господарству, в розмірі 510,00 грн. (виконавче провадження №45266080 відкрито постановою державного виконавця від 31.10.2014 року);

- постанова №648/5211/13-п від 13.01.2014 року, ухвалена суддею Білозерського районного суду Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 34,41 грн. (виконавче провадження №45266109 відкрито постановою державного виконавця від 31.10.2014 року).

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а саме про направлення ОСОБА_3 копій постанов про відкриття виконавчих проваджень рекомендованим листом с повідомленням про вручення. Відсутні також зворотні повідомлення з відміткою про їх вручення.

Отже, державним виконавцем при зверненні до суду із поданням, не надано доказів того, що ОСОБА_3 вчасно у визначеному законом порядку був повідомлений про відкриття виконавчого провадження за вказаними вище виконавчими документами та строком їх добровільного виконання. Боржник це заперечує. Крім того, боржник наполягає на тому, що у нього не було наміру ухилятися від сплати боргу за виконавчими провадженнями, а саме по собі не виконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постановах про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення його від виконання покладених на нього рішенням обовязків. Не повідомляв державний виконавець його також про направлення до суду подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, боржник наполягає на відсутності у нього на даний час боргових зобовязань перед ПАТ «УкрСиббанк» взагалі, оскільки право вимоги ПАТ «УкрСиббанк» на суму 393573,18грн. та 606,67грн. було відступлено ТОВ «Кей-Колект» і виконано 08 червня 2017року, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2017р. Дані обставини, які впливають на розмір заборгованості за зведеним виконавчим провадженням, не були предметом розгляду судом першої інстанції під час розгляду подання державного виконавця.

Матеріали справи також свідчать про те, що боржник офіційно працює та отримує заробітну плату. Саме тому постановою державного виконавця від 25.09.2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3, які він отримує у товаристві з обмеженою відповідальністю «Проектно-монтажне підприємство «Акватерм-енергобуд» шляхом здійснення відрахування із доходів боржника в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 3858099,10 грн.

Акт державного виконавця від 19.09.2017р. про те, що виходом за адресою АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану боржника було встановлено, що ніхто двері не відчинив, боржника вдома не було, йому залишено вимогу, підписаний лише державним виконавцем. Однак в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення боржника про необхідність бути вдома в цей час. За таких обставин відсутність боржника вдома не підтверджує факту ухилення його від виконання судових рішень.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що державним виконавцем виносилася постанова про стягнення з заробітної плати від 13.01.2016р., яка згідно супровідного листа від 13.01.2016р. направлялася Проектно-монтажне підприємство «Акватерм-енергобуд». Проте даних про отримання даної постанови Проектно-монтажним підприємством «Акватерм-енергобуд» матеріали виконавчого провадження не містять, як і даних про здачу кореспонденції на пошту для відправлення.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник Інгульського ВДВС м. Миколаїв, саме тому, що відрахування з заробітної плати боржника не здійснювалися, державний виконавець 24.03.2016р. виходив для перевірки за місцем знаходження Проектно-монтажного підприємства «Акватерм-енергобуд», однак, охоронець не відкрив ворота та не впустив його на територію, про що було складено акт від 24.03.2016р. Проте даних про те, що керівництво підприємства повідомлялося про прихід державного виконавця в цей день матеріали справи не містять.

Таким чином, документи, які надані державним виконавцем, не підтверджують факт саме ухилення боржника від виконання зобов'язань в цей період часу. Сама по собі наявність зобовязання по виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, без встановлення причин їх не виконання, ще не свідчить про тривале та свідоме ухилення боржника від виконання зобовязання.

Крім того, не було надано суду також доказів того, що державним виконавцем були вчинені всі можливі дії, направлені на виконання рішення.

Так, згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Частиною 5 цієї статті визначено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем не здійснювалися регулярно передбачені ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника, а саме не робилися не рідше ніж один раз на два тижні запити для виявлення рахунків боржника та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Таким чином, державним виконавцем на час звернення до суду із поданням не надано доказів вжиття усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання виконавчих листів. Суд же перевіряє достатність підстав для задоволення подання саме на час звернення до суду.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, тому ухвалу суду слід скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження виїзду боржника за межі України.

Керуючись ст. 367, 368, 380, 381, 441 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді

Повний текст постанови складено 05 липня 2018 року