Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-2515/11 Головуючий у 1-й інстанції Антоненко М.В.
Номер провадження 22-ц/778/2301/18 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року за поданням головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко Олени Миколаївни про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року головний державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначав, що в Олександрівському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного Територіального управління юстиції у Запорізькій області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 45980079 з примусового виконання виконавчого листа №2/808/170/2012 виданого 08.08.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») заборгованості у сумі 1 742 042,59 грн.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2015 року надіслано боржнику у відповідності до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржником ОСОБА_4 . борг не сплачується.

У відповідності до вимог ч. 1, 2. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем вжиті усі заходи спрямовані на виконання рішення суду, а саме: здійснено перевірку майнового стану боржника, виявлені рахунки, складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Боржник ОСОБА_4 протягом тривалого часу, з моменту винесення рішення суду 29.02.2012 року не проводить погашення заборгованості, він зовсім не здійснює будь яких дій спрямованих на виконання рішення, тривалий час на виклики державного виконавця не з'являвся, у зв'язку з чим за поданням державного виконавця Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення про розшук ОСОБА_4. за справою № 6/331/90/2016 (2-2515/11) від 31.03.2016 року

Боржник ОСОБА_4 обізнаний про існування рішення суду про стягнення з нього боргу, але згідно з інформацією Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» від 14.07.2017 у боржника наявні три рахунки, які він відкрив у 2016 -2017 роках. Більш того, на одному з них наявний залишок коштів, який станом на 14.07.2017 є недостатнім для виконання судового рішення.

Таким чином, у порушення ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_4 відомості про рахунки та наявні кошти на них державному виконавцю не надав, на підставі чого прокуратурою Запорізької області 05.10.2017 року внесено відомості за № 0000542 про вчинення кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Також, згідно пояснення боржника він працював у 2012-2014 роках, мав доход. Про існування доходу боржник зобов'язаний повідомити державного виконавця, що передбачено ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», але цього ОСОБА_4 не було зроблено.

Станом на 13.04.2018 року боржник не надав державному виконавцю підтвердження виконання рішення суду, не надав жодного платіжного документу про сплату боргу.

У відділі державної виконавчої служби є інформація про наявність закордонного паспорту у ОСОБА_4 Наявність паспорту дозволяє громадянину ОСОБА_4 безперешкодно виїжджати за кордон маючи невиконанні зобов'язання згідно рішення суду.

На підставі викладеного просив суд, вирішити питання щодо прийняття вмотивованого рішення стосовно обмеження боржнику - ОСОБА_4 громадянину України, тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, заступник прокурора Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким подання задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а якщо він має паспорт, то йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов'язань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи вказане подання було розглянуто 19 квітня 2018 року без участі державного виконавця.

При цьому, судом не взято до уваги, що саме державний виконавець зобов'язаний довести суду (з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження) необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Всупереч вимогам процесуального та матеріального права, суд першої інстанції не з'ясував чи дійсно ОСОБА_4, свідомо не виконує належні до виконання зобов'язання, не дав оцінку доказам, які надані державним виконавцем при поданні подання, тобто не провів повний і всебічний розгляд зазначеного подання державного виконавця.

При цьому, судом було лише зазначено, що в поданні та доданих до нього документів відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення боржника від виконання грошового зобов'язання. Проте, колегія суддів звертає увагу, що дана обставина не є підставою для відмови у задоволенні подання, без детального дослідження кожного доказу.

Матеріалам виконавчого провадження, які додані до подання про обмеження виїзду за кордон, судом першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 89 ЦПК України, не надана оцінка.

З огляду на те, що без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про відсутність підстав для задоволення подання є передчасним.

Таким чином, встановлені під час апеляційного розгляду наведені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права і тягнуть скасування оскарженої ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09.08.2018 року.

Головуючий

Судді: