Справа № 379/650/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Василенка О.М.

при секретарі: Іванченко Т.Б., Носач Н.О.

за участю адвоката: Дахна І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лукянівської сільської ради Таращанського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділ містобудування архітектури та будівництва Таращанської РДА Київської області про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м..

Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивачки в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Лукянівської сільської ради Таращанського району Київської області в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте подав заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши в письмовому поясненні про відсутність в останнього відповідних повноважень щодо певних погоджень у визнанні права власності на житловий будинок.

Суд встановив, що в 1991 році позивачкою на відповідній земельній ділянці площею 0,0862 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Малоберезанське будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 господарчим способом побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Зазначений будинок було побудовано для проживання позивачки та членів сім'ї.

17.01.2011 року позивачці виконавчим комітетом Лукянівської сільської ради на зазначений будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 31,2 кв.м, житловою площею - 19,1 кв.м було виготовлено відповідне свідоцтво про право власності.

Вказане свідоцтво про право власності на будинок було виготовлено за результатами відповідної технічної інвентаризації домоволодіння. В подальшому оригінал зазначеного свідоцтва позивачкою було втрачено.

З метою отримання нового документу про право власності на будинок по АДРЕСА_1 позивачці в жовтні 2016 року було виготовлено новий технічний паспорт на зазначений будинок.

Відповідно даних технічного паспорта загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 49,3 кв. м ; житлова площа -19,0 кв.м.. Крім житлового будинку на відповідній земельній ділянці маються відповідні господарські будівлі та споруди.

На початку 2018 року позивачка звернулася до реєстратора з приводу видачі їй відповідного документа про право власності на будинок по АДРЕСА_1. Проте, після огляду документів їй було усно роз'яснено, що за відсутності первісного правовстановлюючого документа по новому видати документ про право власності на будинок неможливо та рекомендовано звернутися до суду.

Як вбачається з довідки № 725 від 19.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Лукянівської сільської ради Таращанського району Київської області, згідно записів по господарської книги за 2016-2020 р.р. №6, особовий рахунок НОМЕР_2, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, побудований господарчим способом в 1991 році.

Згідно довідки № 2511 від 06.12.2016 виданої КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації», до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не було зареєстроване.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до вимог ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012 року, домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкта будівництва.

Постановою КМУ від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва". Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається органами влади.

У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями.

Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом № 91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який побудований до 05.08.1992 року без отримання відповідного дозволу, однак без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці, відведеній під індивідуальне будівництво.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 331, 376, 380, 392 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постановою КМУ від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення", суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

У відповідності до п.п. 15.5, п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області.

Повний текст рішення складено 14.08.2018 року.

Головуючий:О. М. Василенко