Справа № 691/449/18
Провадження № 2/691/308/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 14.08.1999 року померла її мати ОСОБА_2, після якої відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах, в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, яке належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0146094. Згідно листа відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 02.04.2018 року № 29-23-0.230.141/101-18, на імя ОСОБА_3 дійсно був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) ЧР № 0146094 розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах. Проте, під час розпаювання землі КСП ім.. Симиренка була допущена помилка при формуванні списків на розпаювання землі, у звязку з чим, у списках імя її матері було зазначено як «Фросина», а потрібно було «Єфросинія», що, в свою чергу, підтверджується довідкою ТОВ «Симиренківське». Відповідно до словника-довідника власних імен людей, за редакцією ОСОБА_4, імена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносяться до одного і того ж імені. Також, згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та її рідною матірю ОСОБА_2, яка померла 14.08.1999 року. Також, вказаним рішенням встановлено факт належності ОСОБА_2 дублікату трудової книжки, виданого сільськогосподарським ТОВ «Симиренківське» Городищенського район, Черкаської області на імя ОСОБА_3 Дане рішення набрало сили 12.04.2010 року. ОСОБА_2, до дня смерті проживала та вела спільне господарство разом з нею своєю донькою по вул. Мічуріна, 20 у с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області. Після смерті матері ОСОБА_2, вона є спадкоємцем першої черги за законом. Мати заповіт не складала. 28.03.2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП ім. Симиренка, але цього ж дня нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у померлої ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). Оригінал Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146094 був втрачений, про що 17.11.2017 року було розміщено оголошення в газеті «Вісник Городищини» № 46. Враховуючи викладене, просила визнати за нею право на земельну частку (пай), яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району, Черкаської області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146094, в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_2, яка померла 14.08.1999 року.

В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач після матері ОСОБА_2 спадщину не прийняла, оскільки, в володіння та управління майном, після смерті останньої не вступила, так як з нею на день смерті не проживала. ОСОБА_2 на день смерті проживала зі своєю матірю ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6 Окрім того, державна реєстрація місця проживання позивача у м. Бердянськ, Запорізької області, де вона і проживала.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, повно і всебічно зясувавши обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.

Судом встановлено, що 14.08.2000 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 1-ЖС № 114626, виданого 16.08.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому, актовий запис № 1073, яка, як встановлено у судовому засіданні належними доказами, була матірю позивача ОСОБА_1

За життя, ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах, в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0146094, що підтверджується довідкою відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

При вирішенні спору про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, суд застосовує норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року.

Так нормами ст. 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки секретаря виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 27.10.2017 року № 527, на день смерті (14.08.1999 року) з ОСОБА_2 проживали та вели спільне господарство: дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Інші спадкоємці з померлою не проживали.

Позивач, в позовній заяві, стверджувала, що вона прийняла спадщину після матері, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, тобто фактично вступила в управління спадковим майном.

Коли ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено в зв'язку з тим, що у померлої ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на зазначену вище земельну частку (пай).

В зв'язку з викладеним, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача у відзиві та у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не прийняла спадщину після померлої матері ОСОБА_2, оскільки у встановлений законом термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася та на момент смерті матері, разом з нею не проживала, так як проживала у м. Бердянськ. ОСОБА_2 на момент смерті проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_5 та іншою дочкою ОСОБА_8 Довідку ж про місце проживання ОСОБА_1 про її проживання біля матері на момент смерті останньої, видану службовою особою ОМС № 572 від 27.10.2017 року, оцінює критично, оскільки, як зазначила представник відповідача, вона є неправдивою, так як не відповідає ні обліковим даним Мліївської сільської ради, ні фактичним обставинам на момент виникнення спірних правовідносин.

До відзиву, представник відповідача додала копію погосподарської книги, в якій зазначено, що за адресою вул. Мічуріна, 20 у с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області проживали: ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що за адресою вул. Мічуріна, 20 у с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, постійно проживала ОСОБА_2 разом зі своєю матірю ОСОБА_5 та другою дочкою ОСОБА_8, яка була інвалідом. Останні були зареєстровані за вказаною вище адресою. Дочка ОСОБА_1 періодично навідувалась до матері ОСОБА_2, проте проживала у м. Бердянськ. Коли у матері ОСОБА_2 погіршилося здоровя позивач забрала її до м. Бердянськ, де остання незабаром і померла, що підтверджується і Свідоцтвом про смерть останньої, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому.

Таким чином, з вище викладеного вбачається, що спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину після ОСОБА_2, яка померла 14.08.1999 року, є її матір ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_8 ОСОБА_5 померлої ОСОБА_5, яка є бабою позивача, померла 18.09.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-СР № 313893. Спадкоємицею після баби, яка фактично прийняла спадщину, є сестра позивача ОСОБА_8

Згідно показань свідків, які сторонами не заперечувалось, позивач ОСОБА_1 забрала свою сестру інваліда ОСОБА_8 проживати в м. Бердянськ, яка, проживши там деякий час, також померла.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом, під час розгляду справи, не здобуто доказів, що ОСОБА_1 має право на спадкування за законом після своєї матері, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, спадщину після матері ОСОБА_2 вона не прийняла, тому підстав для задоволення позовної заяви, суд не вбачає.

Враховуючи все вище наведене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, постановою ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк. з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.09.2018 року.

Суддя ОСОБА_11