Справа №443/693/18
Провадження №2/443/771/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

18 червня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований 07 березня 2003 року у м. Ходорів, Жидачівського району Львівської області, за записом №14; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

В обґрунтування позовної заяви позивачка покликається на те, що 07 березня 2003 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син-ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. В зв'язку з цим вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, їхня сім'я розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше подружнє життя з ОСОБА_2 неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо. Відтак, змушена звернутись до суду із даним позовом.

Представник позивачки - ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, зокрема оголошенням на сайті Жидачівського районного суду Львівської області. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав.

При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, тому відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 07 березня 2003 року, який зареєстровано у м. Ходорів, Жидачівського району Львівської області, про що складено відповідний запис №14 та 27 березня 2003 року видано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1

Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного.

Також, судом встановлено, що від спільного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка-ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син -ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження копії яких наявні в матеріалах справи. Як встановлено неповнолітня діти проживають з матір'ю.

Відтак, суд приходить до переконливого висновку, що саме позивачка по справі ОСОБА_1, як мати, зможе забезпечити для дитини гармонійний розвиток, зростання у розумінні під належною опікою, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, оскільки як встановлено в судовому засіданні протягом останнього часу відповідально з цим справлялась.

Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають до задоволення, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці набуте в шлюбі прізвище «ОСОБА_1».

Згідно із ч.1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ст. 133 ЦПК України визначені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу;

У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Так в судовому засіданні інтереси позивача представляв адвокат ОСОБА_5 на підставі договору про надання правової допомоги від 24 квітня 2018 року.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивачки додано виключно квитанцію №11 від 24 квітня 2018 року, яка містить суму витрат 2000 грн. Разом з тим, до вказаної квитанції не додано акту виконаних робіт, з якого б суд міг встановити обгрунтованість та доцільність розміру зазначених витрат на правову допомогу.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення судових витрат підлягають задоволенню частково в межах сплаченого ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, ст. ст.104 ч.2, 105, 110, 112 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 07 березня 2003 року в м. Ходорів, Жидачівського району Львівської області, за записом №14.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, залишити набуте у шлюбі прізвище «ОСОБА_1».

Неповнолітніх дітей: дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити на вихованні матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, сплачений нею судовий збір в сумі 704 /сімсот чотири/ гривні 80 копійок.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив на підставі заяви відповідача, яка відповідає вимогам, визначеним в ст.285 ЦПК України, поданої протягом 30 днів з моменту його проголошення чи в разі поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня моменту проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.І. Ціпивко