Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 210/1034/17

провадження № 61-567св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне підприємство «ВОСХОД» ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного підприємства «ВОСХОД» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року у складі судді Скотар Р. Є. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до приватного підприємства «Восход» (далі - ПП «ВОСХОД») про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що 21 березня 2004 року під час виконання посадових обов'язків ПП «ВОСХОД» від нещасного випадку на виробництві загинув її батько ОСОБА_5

У зв'язку зі смертю батька, їй завдано моральну шкоду пов'язану з втратою близької людини, з часу втрати батька вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, оскільки думки про смерть не залишають її до теперішнього часу, батько був опорою сім'ї, втрата близької людини істотно вплинула на її подальше життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 883 200,00 грн, які просить стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПП «ВОСХОД» на користь ОСОБА_4 85 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПП «ВОСХОД» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_5, який перебував у трудових відносинах з ПП «ВОСХОД» на посаді водія, загинув в результаті нещасного випадку на виробництві. Враховуючи зазначене та встановлення причинного зв'язку між фактом смерті з нещасним випадком, а також істотність вимушених змін у житті позивача, її переживань та страждань, пов'язаних із втратою батька, з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності наявні підстави для відшкодування моральної шкоди його доньці з відповідача у розмірі 85 000,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 26 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивач зазнала душевних страждань у зв'язку зі смертю батька, беручи до уваги їх глибину і тривалість, а також те, що позивач залишилась без батьківської турботи, непоправність втрати, вважає обґрунтованим визначений місцевим судом розмір моральної шкоди.

У лютому 2018 року ПП «ВОСХОД» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ПП «ВОСХОД» є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування моральної шкоди покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Крім того, відповідач не погоджується з розміром стягнутої моральної шкоди, вважає його необґрунтованим.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення районного суду, з висновком якого погодився і апеляційний суду, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Аналогічні роз'яснення викладені у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У частині другій статті 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'ю.

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_5, який перебував у трудових відносинах з ПП «ВОСХОД» та займав посаду водія, пов'язаний з виробництвом, тому відповідач зобов'язаний відшкодувати його доньці ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану смертю батька, незалежно від своєї вини.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій встановили всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надали належну оцінку доказам, зібраним у справі, та доводам сторін, виходячи із засад розумності і справедливості, врахували глибину душевних страждань, а також інші обставини, що мають істотне значення, обґрунтовано визначили розмір моральної шкоди - 85 000,00 грн.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю на виробництві, тому доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги вже були предметом розгляду апеляційним судом та мотивовано ним відхилені, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «ВОСХОД» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська