09.08.2018 Єдиний унікальний № 371/1158/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 4-с /371/1/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

з секретарем Овчаренко В.С.,

за участі заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, стягувач: ОСОБА_2, на дії та рішення державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області 26 вересня 2017 року звернулася представник заявника ОСОБА_3 із скаргою на дії та рішення державного виконавця та просила:

?визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 з винесення Подання про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами у виконавчому провадженні №54368627;

?зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 371/1158/16-ц, виданого 11 липня 2017 року Миронівським районним судом Київської області, шляхом зупинення виконавчого провадження № 54368627, про що видати постанову;

?зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт;

?стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Представник стягувача через канцелярію суду подав клопотання про відкладення судового засідання у звязку із перебуванням у відпустці.

З огляду на сплив строку розгляду скарги, передбачений ч. 1 ст. 450 ЦПК України суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладе судового засідання.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця підчас виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження ВП № 54368627 з примусового виконання виконавчого листа № 371/1158/16-ц від 11 липня 2017 року виданий Миронівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 25 жовтня 2013 року в розмірі 92 404 800 грн.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

11 вересня 2017 року до Миронівсього районного суду Київської області звернувся головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 з Поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1, яким він володіє спільно з іншими особами в Селянському (фермерському) господарстві «Обрій», яке ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 26 вересня 2017 року було визнано неподаним та повернуто головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Таким чином, суд 26 вересня 2017 року надав оцінку поданню головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визначення частки майна боржника ОСОБА_1, яким він володіє спільно з іншими особами в Селянському (фермерському) господарстві «Обрій».

З огляду на те, що сам факт звернення до суду із оскаржуваним поданням за своїм змістом не породжує порушення прав, свобод чи законних інтересів боржника, є лише способом реалізації його права на звернення до суду із таким клопотанням.

За таких обставин, вимога заявника про визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 з винесення Подання про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами у виконавчому провадженні №54368627, не підлягає задоволенню, оскільки вказані дії головного державного виконавця не порушують права чи свободи заявника.

Стосовно вимоги про зобовязання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 371/1158/16-ц, виданого 11 липня 2017 року Миронівським районним судом Київської області, шляхом зупинення виконавчого провадження № 54368627, про що видати постанову, то суд приходить до висновку, що вона також задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Дана вимога обґрунтована тим, що ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо припинення зобовязання, якою до набрання законної сили судовим рішенням, по справі зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №371/1158/16-ц виданого Миронівським районним судом Київської області 11 липня 2017 року (а.с.39-40).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року вказану ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №371/1158/16-ц виданого Миронівським районним судом Київської області до набрання законної сили рішення скасовано (а.с.96-97).

Крім того, постановою Апеляційного суду міста Києва від 26 червня 2018 року прийнято рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо припинення зобовязання (а.с. 103-106).

Таким чином, на момент розгляду скарги відпала підстава звернення заявника до суду із скарго на дії державного виконавця, якими він обґрунтовував свою вимогу про необхідність зобовязання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 371/1158/16-ц, виданого 11 липня 2017 року Миронівським районним судом Київської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно вимоги зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт, то вона не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зверталося до реєстраційних органів з повідомленням про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позову покладається на позивача.

У Х В А Л И В :

1.Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, стягувач: ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця залишити без задоволення.

2.Ухвала суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту цієї ухвали.

3.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя А.С.Поліщук