Провадження № 22-ц/790/221/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кіся П.В., Кружиліної О.А.

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційні скарги Харківської міської ради та ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року у справі № 643/1838/17 (суддя Ференчук О.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 борг за договором займу від 27 травня 2015 року у сумі 20000 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що на підставі укладеного договору займу між ним та ОСОБА_3, остання зобовязалася повернути суму боргу, але до теперішнього часу зобовязання свої не виконала. На момент звернення до суду з позовом, гроші не були повернуті, у звязку з чим він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В доповненій позовній заяві ОСОБА_2 просив також визнати за ним право власності на садовий житловий будинок, що розташований по вул. Ярова, 2/1 в м. Харкові. Мотивуючи свої вимоги, пояснив, що на підставі укладеного з ОСОБА_3 договору підряду від 27 травня 2015 року було здійснено реконструкцію та ремонтні роботи зазначеного будинку, після чого він став придатним до житла. Крім того, відповідно до зазначеного договору підряду ОСОБА_3 зобовязувалася протягом двох місяців після закінчення ремонту вчинити дії щодо надання позивачу усіх правовстановлюючих документів на будинок. Свої зобовязання ОСОБА_3 не виконала у повному обсязі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року позовну заяву позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, визнання права власності на житловий будинок задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 20000 грн. Визнано за ОСОБА_2 право власності на садовий (індивідуальний) житловий будинок № 2/1 по вул. Ярова в м. Харкові, який складається з житлового будинку літ. «А-2», загальною площею 562,80 кв.м, житловою площею 214,10 кв.м, ганку літ. «а» площею забудови 10,90 кв.м, гаражу літ. «Б» площею забудови 101,10 кв.м, навісу літ. «В» площею забудови 43,30 кв.м, льоху літ. «Г» площею забудови 68,50 кв.м, огорожі «№ 1 площею забудови 129,10 кв.м, ворот № 2 площею забудови 14,30 кв.м.

В апеляційних скаргах Харківська міська рада та ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апеляційні скарги не містять обгрунтування яким чином стягуючи заборгованість з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором позики Московським районним судом м. Харкова вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обовязки апелянтів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь під час розгляду справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами Харківської міської ради та ОСОБА_1 в частині оскарження рішення суду про стягнення боргу.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обґрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою зміни чи скасування неправильних судових рішень.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків останньої, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обов'язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов'язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки останніх.

Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов'язки цієї особи.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обовязки такої особи не вирішувалося.

Матеріалами справи встановлено, що у лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 27 травня 2015 року у розмірі 20000 грн.

Харківська міська рада та ОСОБА_1 не є стороною спірних правовідносин, до участі у справі не залучались, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики з апелянтів позивачем не заявлялись.

При цьому, ані в мотивувальній, ані в резолютивні частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року, будь-яких висновків суду щодо прав та обов'язків апелянтів за договором позики не міститься й таке питання судом першої інстанції взагалі не вирішувалось.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, а також те, що Харківська міська рада та ОСОБА_1 участі в розгляді справи в суді першої інстанції у будь-якому статусі не брали і рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року в частині стягнення боргу за договором позики питання про права та обов'язки апелянтів безпосередньо не вирішувалось, тобто апеляційне провадження у справі було відкрито за апеляційною скаргою особи, яка не є суб'єктом апеляційного оскарження цього судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційними скаргами Харківської міської ради та ОСОБА_1 на рішення суду в частині стягнення боргу за договором позики підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 362, 368, 390 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами Харківської міської ради та ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді -

Повний текст судового рішення складено 12 січня 2018 року.