Справа № 347/263/18
Провадження № 22-ц/779/1013/2018
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Девляшевського В.А., Горейко М.Д.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Гордій В.І. в м. Косів, дата складання повного тексту якого не відома, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

1. Позов заявлено 14.02.18 (а.с. 45-47).

1.1. Зміст позовних вимог.

У провадженні Косівського районного суду знаходилася цивільна справа №347/2475/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист гідності та честі, розповсюдження недостовірної інформації, спростування недостовірної інформації. У даній цивільній справі ОСОБА_2 брав участь, як третя особа з самостійними вимогами. Рішенням Косівського районного суду від 08.06.2017 позов ОСОБА_4 та його позов, як третьої особи з самостійними вимогами, було задоволено та визнано недостовірною інформацію поширену про ОСОБА_4 відповідачкою ОСОБА_3, а також даним рішенням було визнано недостовірну інформацію поширювану відповідачкою ОСОБА_3 і про нього, ОСОБА_2

Дані позовні вимоги за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 були переглянуті апеляційним судом та задоволені рішенням даного суду від 23.11.2017. Безпосередньо після судового засідання судді апеляційного суду розяснили йому з ОСОБА_4, що вони мають право на сатисфакцію, тобто право на відшкодування за образу честі і гідності. На підставі вище викладеного, згідно рішення Косівського районного суду від 08.06.2017 та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017, які увійшли у закону силу, позивач ОСОБА_2 і звернувся з даним позовом до ОСОБА_3

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка ОСОБА_3 поширювала про нього недостовірні відомості, які принизили його честь і гідність, що завдало йому надзвичайно великої моральної шкоди в результаті пережитих ним душевних переживань та моральних страждань. Визначену у позові суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 250000 грн позивач вважає наближено розумною і справедливою, тому, що менший розмір не може служити достатньою компенсацією за його моральні переживання через те, що ОСОБА_3 розповсюдивши недостовірну інформацію зганьбила його честь, гідність та честь і гідність його сімї перед священиком, церковною громадою, односельчанами та родиною.

1.2. Просив зобовязати відповідачку ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформації про нього ОСОБА_2, що «дочка ОСОБА_4 забрала і привела свого чоловіка від офіційної сім'ї і він через неї залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, обманувши при цьому священика та РАЦС офіційно незаконно обвінчавшись і зареєструвавши свій шлюб з людиною, яка має офіційно ще одну сімю», - в такий же спосіб у який її було поширено відповідачкою ОСОБА_3 А також просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь 250000 грн. відшкодування заподіяної йому моральної шкоди внаслідок поширення відповідачкою недостовірної інформації про нього, що вже встановлено рішенням суду, яке вступило у законну силу.

1.3. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.02.2018 відмовлено у відкритті провадження (а.с. 6).

1.4. ОСОБА_2 оскаржив вказану ухвалу в апеляційному порядку (а.с. 9-10).

1.5. На а.с. 16 міститься Заперечення відповідачки ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 (на Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.02.2018 щодо відмови у відкритті провадження у справі, що переглядається), в якому зазначила, що ОСОБА_2 12.06.2016 вступив у справу за позовом ОСОБА_4 до неї, як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору на стороні позивача, і просив визнати поширену нею інформацію недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а також стягнути з неї 100000 грн заподіяної моральної шкоди. 08.06.2017 його позовні вимоги розглянуті Косівським районним судом і 23.11.2017 переглянуті Апеляційним судом Івано-Франківської області. Крім того, 02.02.2018 апеляційним судом винесено додаткову постанову, якою з неї, як з відповідача, стягнуто 1600 грн недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

На думку відповідачки, даний позов ОСОБА_2 до неї стосується тих самих позовних вимог, тільки сума моральної шкоди змінена з 100000 грн на 250000 грн. Таким чином, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_2 брав участь у справі як третя особа, яка заявляла самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача із тими самими позовними вимогами і рішення з цього приводу вже набрало законної сили.

При цьому ОСОБА_3 зауважила, що ухвалою Верховного суду від 26.02.2018 відкрито касаційне провадження та витребувано справу №347/2475/15 за позовом ОСОБА_4 до неї, де ОСОБА_2 є третьою особою із самостійними вимогами про той самий предмет спору і з тих самих підстав, і в даний час ця справа перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції.

1.6. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2018 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання спростувати недостовірну інформацію про нього, що «його дочка ОСОБА_4 забрала і привела свого чоловіка від офіційної сімї і він через неї залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, обманувши при цьому священика та РАЦС офіційно незаконно обвінчавшись і зареєструвавши свій шлюб з людиною яка має офіційно ще одну сімю», в такий же спосіб, у який її було поширено відповідачем ОСОБА_3, скасовано, а справу направлено для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції; в решті ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2018 року залишено без змін (а.с. 37-39).

1.7. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.04.2018 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації (а.с. 57-58).

1.8. Заочним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.06.2018 в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с. 99-101).

1.9. Позивач ОСОБА_2 оскаржив заочне рішення в апеляційному порядку (а.с. 109-110).

1.9.1. Зміст доводів апеляційної скарги.

Апелянт стверджує, що звернувся в суд з даним позовом після рішення Косівського районного суду від 08.06.2017 та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017, які набрали законної сили, оскільки, апелянт вважає, що його вимога щодо спростування недостовірної інформації, поширеної щодо нього та членів його сім'ї відповідачкою ОСОБА_3, залишилася не вирішеною судами.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові з тих же підстав, що і відмовив у відкритті провадження у даній справі, ухвалу про що вже було розглянуто апеляційним судом та скасовано як таку, що винесено з порушенням норм процесуального законодавства.

Просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити його позовні вимоги про спростування недостовірної інформації.

1.10. Відповідачка подала Відзив, у якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

2. В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, про причини суд не повідомили.

Апеляційний суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних матеріалів.

3. Фактичні обставини, встановлені судами.

3.1. 12.06.2016 ОСОБА_2 вступив у цивільну справу №347/2475/15 за позовом ОСОБА_4, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації у звязку з розповсюдженням недостовірної інформації, спростування недостовірної інформації.

Згідно позовної заяви ОСОБА_2, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача, останній просив визнати недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_3 про нього, а саме: «кого ти привів до хати, твій зять залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, твоя дочка забрала і привела свого чоловіка від офіційної сімї», та стягнути з ОСОБА_3 на його користь 100000 грн відшкодування заподіяної йому моральної шкоди (а. с. 17-18).

3.2. За змістом рішення Косівського районного суду від 08.06.2017 наведені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та визнано недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію наступну інформацію, поширену ОСОБА_3 про ОСОБА_2, а саме: «кого ти привів до хати, твій зять залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, твоя дочка забрала і привела свого чоловіка від офіційної сімї». В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 48-50).

3.3. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 рішення Косівського районного суду від 08.06.2017 в частині зобовязання ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про ОСОБА_4, шляхом принесення вибачення в тому ж самому місці при тих же самих обставинах, при яких їх було поширено, а саме: в приміщенні Косівського районного суду; зобовязання ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про ОСОБА_4, шляхом принесення вибачення публічно серед громади села Старі Кути, а саме: на сесії Старокутської сільської ради; зобовязання ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію поширену про ОСОБА_5, шляхом принесення йому публічного вибачення перед його батьками та його родиною, а також перед батьками дружини ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення суду залишено без змін (а.с. 51-55).

3.4. Згідно матеріалів справи, Ухвалою Верховного суду від 26.02.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про захист честі, гідності та ділової репутації у звязку з розповсюдженням недостовірної інформації, спростування недостовірної інформації (а.с. 23).

4. Оцінки апеляційного суду.

4.1. Питання того, що інформація, яка стосується позивача є недостовірною апеляційний суд не досліджує в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України (а.с. 48 55) через те, що це вже констатовано в судових рішеннях.

4.2. У такому випадку, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію», ст. 270, 277, 297 ЦК України позивач вправі ставити питання про захист порушеного немайнового права.

Як факти щодо недостовірної інформації, так і право на його захист відповідно до указаних норм закону сторонами на час розгляду справи не оспорено. Спір у цій справі існує щодо способу спростування.

4.3. Предметом розгляду згідно апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України) є одна позовна вимога із тих, які були заявлені позивачем в позовній заяві від 14.02.2018: про спростування недостовірної інформації щодо ОСОБА_2, що «дочка ОСОБА_4 забрала і привела свого чоловіка від офіційної сім'ї і він через неї залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, обманувши при цьому священика та РАЦС офіційно незаконно обвінчавшись і зареєструвавши свій шлюб з людиною, яка має офіційно ще одну сімю», - в такий же спосіб у який її було поширено відповідачкою ОСОБА_3

4.4. Оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.06.2018 мотивовано тим, що предметом спору є позовні вимоги, що слово в слово ідентичні тим, які вже розглянуті судом, а тому підстав для задоволення позову у спростуванні недостовірної інформації немає.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимога про спростування недостовірної інформації у той спосіб, яким вона була поширена, не вирішена, що було констатовано Постановою апеляційного суду від 12.04.2018 (а.с. 109, 110).

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта і вважає, що апеляційна скарга в цій частині є обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції безпідставно ототожнив вимогу про спростування недостовірної інформації тим самим способом, яким вона була поширена, із вимогою про спростування такої інформації шляхом вибачення.

Вимога про спростування недостовірної інформації у той же спосіб, яким була поширена, заявлена вперше тільки у цій справі. А отже, висновок суду про ідентичність вимог не відповідає матеріалам справи і рішення суду в оскаржуваній частині належить скасувати на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України як таке, що не відповідає вимогам законності і обґрунтованості (ч. 1- 5 ст. 263 ЦП України) та ухвалити з цього приводу нове рішення.

4.5. Щодо вимоги про спростування недостовірної інформації у той же спосіб, яким була поширена.

Апеляційний суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з таких підстав.

По-перше, рішенням суду, яким визнано поширену інформацію недостовірною, не визначено час і місце та інші обставини такого поширення. Не визначено ці обставини і в позовній заяві у даній справі.

Докази щодо часу і місця такого поширення у матеріалах справи відсутні, а учасники справи як свідки не допитані (ст. 92 ЦПК України) і клопотання такі не заявлені.

По-друге. Спосіб поширення неконкретизований. Крім того, що невідомо коли і де відбулось поширення, також невідомо і те, за яких умов та в якій формі усній, письмовій чи ще якимось із існуючих способів поширення інформації. Без цього зробити висновок про спосіб поширення апеляційний суд не вважає можливим.

Апеляційний суд позбавлений можливості визначити місце та спосіб поширення на підставі доказів (ст. 76 - 81 ЦПК України) з дотриманням специфіки процесуальної форми апеляційного розгляду (ст. 368 ЦПК України), а тому не може визначити і конкретний спосіб спростування.

Тому у задоволенні цієї вимоги належить відмовити.

Керуючись ст. 35, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року щодо спростування недостовірної інформації скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовної вимоги про спростування недостовірної інформації щодо ОСОБА_2, що «дочка ОСОБА_4 забрала і привела свого чоловіка від офіційної сім'ї і він через неї залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, обманувши при цьому священика та РАЦС офіційно незаконно обвінчавшись і зареєструвавши свій шлюб з людиною, яка має офіційно ще одну сімю», - в такий же спосіб у який її було поширено відповідачкою ОСОБА_3, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2018 року.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_7