П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 серпня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.,

за участі секретаря Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2016 року (головуючий суддя Домніцький В.В.) у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 (далі: ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду із даним позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 528 215,95 грн.

Посилалося на те, що 20.02.2008 між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 443/4/08, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення до 20.02.2018.

24.11.2008 між ними було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої встановлено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 17% річних.

Для забезпечення виконання зобовязань боржника за вказаним кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк», позичальником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 443/4/08/S-2 від 20.02.2008.

Крім цього для забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 443/4/08 S 1 від 20.02.2008, згідно якого останній передав у іпотеку банку належне йому нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :07:001:0018, що знаходиться у с. Глибоке, 57, Ужгородського району, зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном.

Позивач зазначав, що позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, у звязку із чим станом на 12.08.2015 утворилась заборгованість у розмірі 528 215,95 грн., з яких 312 536,69 грн. за кредитом; 160 705,51 грн. за процентами; 2916,54 комісія; 52 057,21 грн. штраф.

У жовтні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» змінив предмет позову та остаточно просив: стягнути із поручителя ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 528 215,95 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки, визнавши за банком право власності на предмет іпотеки; зазначити, що ціною придбання предмета іпотеки є вартість, яка буде визначена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна для реєстрації права власності у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та обліку даного майна на балансі банку; зазначити, що загальний розмір вимог, що підлягають сплаті позивачу з вартості предмета іпотеки становить 528 215,95 грн.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2016 року позов банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 443/4/08 від 20.02.2008 у розмірі 528 215,95 грн., з яких: 312 536,69 грн. - прострочена до повернення сума кредиту; 160 705,51 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2 916,54 грн. - комісія; 52 057,21 грн. - штраф за несвоєчасне погашення кредиту, а також стягнуто 1827, 00 грн. судового збору на користь держави.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 443/4/08 8 1 від 20.02.2008, реєстровий помер № 795, а саме: на земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1:07:001:0018, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Глибоке, 57, з усіма об'єктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 443/4/08 від 20.02.2008.

Визнано за ПАТ «ВіЕйБі Банк» право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором № 443/4/08 8 1 від 20.02.2008, із ціною придбання предмета іпотеки у власність ПАТ «ВіЕйБі Банк» за вартістю, яка буде визначена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна для реєстрації права власності у відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та обліку даного майна на балансі банку, із загальним розмір вимог, які підлягають сплаті ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вартості предмета іпотеки у розмірі 528 215,95 грн.

Ухвалою Ужгородського місьрайонного суду від 11 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського місьрайонного суду від 14 липня 2016 року залишено без задоволення.

Позичальник ОСОБА_3 дане рішення не оскаржував.

На рішення суду першої інстанції подала апеляційну скаргу поручитель ОСОБА_1. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду.

Доводи апеляційної скарги поручителя зводяться до того, що порука є припиненою.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду тільки у частині вирішення позовних вимог до поручителя ОСОБА_1, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За клопотанням ПАТ «ВіЕйБі Банк» ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 09 серпня 2018 року було доручено Господарському суду міста Києва забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 13.08.2018 року о 14:00 год., в режимі відеоконференції за участю ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с. 20 т. 2).

Копію ухвали було направлено електронною поштою Господарському суду міста Києва (а.с. 22-26 т.2) та ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.27-31 т.2). Майданчик відеоконференції було заброньовано на період з 15.00 год. по 16.00 год. 13.08.2018 (а.с.32-33). Проте, представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» у приміщення Господарського суду міста Києва не зявився, про що в режимі відеоконференції повідомив Апеляційний суд Закарпатської області працівник Господарського суду міста Києва.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 20.02.2008 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 443/4/08, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення до 20.02.2018 (а.с. 7-17 т. 1).

Факт отримання кредитних коштів в розмірі 25000,00 доларів США позичальник не заперечував.

У суді першої інстанції позичальник ОСОБА_3 частково визнав позов у частині заборгованості у розмірі 159792,00 грн. (а.с. 104 т. 1).

Згідно п. 5.1 кредитного договору його сторони домовилися, що в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку, у тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України законів або підзаконних нормативних актів, що прямо чи опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, останній має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до підпункту 5.1.1 кредитного договору про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, банк зобовязаний повідомити позичальника листом з повідомленням на адресу, що вказана в ст.8 цього Договору, або на іншу письмово повідомлену позичальником адресу, не пізніше ніж за десять банківських днів до дати початку її застосування, а також надати для укладення проект відповідної додаткової угоди до кредитного договору. Десятиденний термін починає спливати з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом позичальникові.

У випадку, якщо позичальник не погодиться із запропонованим банком розміром процентної ставки, він зобовязаний протягом 10-ти банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, повернути банку існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції в повному обсязі та інші платежі за цим договором. Після сплати позичальником зазначених сум, дія цього договору вважається припиненою і сторони погоджуються з тим, що в такому випадку укладення угоди про припинення цього договору не потрібно (п.п.5.1.2 кредитного договору).

Згідно п.п. 5.1.3 кредитного договору сторони погодили наступний порядок зміни розміру процентної ставки за користування кредитом. Позичальник, отримавши повідомлення банку про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, підписує додаткову угоду до кредитного договору та направляє її на адресу банку, зазначену в ст.8 цього договору. У випадку, якщо позичальник протягом 10-ти банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом не здійснив дій, передбачених підпунктом 5.1.2 цього пункту, новий розмір процентної ставки за користування кредитом вважається таким, що погоджений із позичальником. Новий розмір процентної ставки за користування кредитом нараховується з дня, наступного за днем закінчення 10-денного строку після відправлення банком відповідного повідомлення позичальнику. Банк зберігає в кредитній справі позичальника копію повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом та оригінал документу, який підтверджує факт відправлення повідомлення позичальнику.

Встановлено, що ВАТ «ВіЕйБі Банк» на адресу позичальника ОСОБА_3 було направлено (згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 11.11.2008) лист разом із додатковою угодою до кредитного договору, в якому зазначалося про те, що у звязку з підвищенням облікової ставки НБУ, зростання вартості грошових ресурсів на міжбанківському кредитному ринку України та відповідно до умов кредитного договору №443/4/07 від 20.02.2008, банк змушений ініціювати підвищення процентної ставки за зазначеним договором до 17,0% річних, починаючи з 21.11.2008 (а.с. 166 т. 1).

Таке поштове відправлення вручено ОСОБА_3 15.11.2008, що стверджується повідомленням про вручення (а.с. 167 т. 1).

Позичальник ОСОБА_3 протягом 10-ти банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом не здійснив дій, передбачених підпунктом 5.1.2 кредитного договору, у звязку з чим новий розмір процентної ставки за користування кредитом вважається таким, що погоджений із позичальником.

При цьому ОСОБА_3 не вчинив дій, які б свідчили про його незгоду із зміненою процентною ставкою, не повернув банку в повному обсязі існуючу заборгованість за кредитом, нараховані проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі за кредитним договором, навпаки ж, поведінка позичальника після прийняття рішення банком щодо зміни процентної ставки свідчить про те, що він здійснював сплату відсотків у новому розмірі за збільшеною процентною ставкою із грудня 2008 року (починаючи із 11-го за порядком платежу у розрахунку заборгованості), а відтак погодився із запропонованим банком розміром процентної ставки.

Для забезпечення виконання зобовязань боржника за вказаним кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк», позичальником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 443/4/08/S-2 від 20.02.2008 (а.с.38 т. 1).

Також, для забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 443/4/08 S 1 від 20.02.2008, згідно якого останній передав у іпотеку банку належне йому нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :07:001:0018, що знаходиться у с. Глибоке, 57, Ужгородського району, зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном.

Оскільки позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, станом на 12.08.2015 утворилась заборгованість у розмірі 528 215,95 грн., з яких 312 536,69 грн. за кредитом; 160 705,51 грн. за процентами; 2916,54 комісія; 52 057,21 грн. - штраф.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі, зокрема, підвищення розміру процентів.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Пунктом 3.4 договору поруки від 20.02.2008 передбачено, що поручитель погоджується з тим, що при внесенні будь-яких змін у кредитний договір у тому числі, якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності поручителя, або відбулась новація зобовязання, такі зміни розповсюджуються на цей договір поруки і на поручителя і не є підставою для припинення поруки.

Даний пункт договору поруки суперечить вимогам частини 1 статті 559 ЦК України, у відповідності до якої порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідне положення договору не може відмінити приписи закону.

При цьому такий пункт договору поруки свідчить лише про те, що поручитель погодився виключно з тим, що зміни кредитного договору розповсюджуються на договір поруки. В той же час, договір поруки не містять положень про те, що поручитель не повідомляється про відповідні зміни у кредитний договір, у тому числі про зміни, які збільшують обсяг його відповідальності поручителя.

Оскільки додатковою угодою від 24.11.2008 було підвищено розмір процентів за користування кредитом із 14% річних до 17% річних, така зміна основного зобов'язання призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя, будь-якого повідомлення про укладення додаткового договору до Кредитного договору поручителю не направлялось, а отже, зміна зобовязання відбулась без згоди та повідомлення поручителя тому порука, відповідно до приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України припинилася.

Відтак, через неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції у частині вимоги про стягнення заборгованості із поручителя ОСОБА_1 підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні такої вимоги.

Висновків щодо неоскарженої іпотекодавцем ОСОБА_3 частини рішення стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки апеляційний суд робити не може.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На час звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору. Відтак, судові витрати у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції (судовий збір) в сумі 3654,00 грн. на користь держави слід стягнути з ОСОБА_3.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню і у позові до неї слід відмовити, тому судові витрати в сумі 4019,40 грн., понесені нею у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (а.с.202 т. 1), на користь апелянтки слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2».

Керуючись ст. 141, ч. 4 ст. 258, п.2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376, ст. ст. 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2016 року у частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості та судових витрат із ОСОБА_1 скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 (88000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, НОМЕР_2) на користь держави 3654,00 гривень судових витрат у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» (04119 м. Київ, вуя. Дегтярівська, 27 Т, ) на користь ОСОБА_1 (88000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, НОМЕР_4) 4019,40 гривень судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2018 року.

Головуюча:

Судді: