Справа № 136/1128/17
Провадження № 22-ц/772/1163/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Стадник С. І.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 рокуСправа № 136/1128/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Шемети Т.М., Зайцева А.Ю., секретар - Кирилюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Липовецького районного суду від 20 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Стадника С.І. у залі суду м. Липовець (дата складення повного тексту невідома) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійним, -

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати недійним договір дарування укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 05.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу 05 травня 2008 року, (зареєстровано в реєстрі за № 843, далі - Договір дарування, правочин), за умовами якого, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6, квартиру АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що на момент вчинення правочину квартира була самочинно перебудована, розміри ( площа) квартири не відповідали технічній документації на квартиру та тим, які зазначені у самому договорі дарування, а тому нотаріус не мав право посвідчувати договір.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Скаргу, мотивує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема суд невірно застосував положення законодавства щодо строків позовної давності, оскільки позивачем було подано до суду документи, які підтверджують, що строк позовної давності пропущено за станом здоров'я та за сімейними обставинами; не в повній мірі дослідив обставини справи та докази; не надав належну оцінку поданим доказам; односторонньо досліджено наявні матеріали справи та зроблено невірний висновок про відсутність підстав для визнання недійним договору дарування квартири.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не надано.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, розглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 необґрунтований, так як остання не надала доказів з приводу наявності самочинного будівництва на момент відчуження ОСОБА_5 спірної квартири.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 33). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила.

Позивач приходиться дочкою померлій, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 34).

ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги набула право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

04.11.2003 року ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар 6/25 частин квартири № 6, 7 житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 77 Інвентарної справи), а саме: "6-1" коридор, "6-2" і "6-3" кімнати, "6-4" кухня, "ІХ" сіни.

05.05.2008 року ОСОБА_5 (далі - Дарувальник) вчинила в інтересах ОСОБА_6 (далі - Обдарованої) Договір дарування (зареєстровано в реєстрі за № 843), за умовами якого подарувала (передала безоплатно у власність), а ОСОБА_6 прийняла в дарунок квартиру АДРЕСА_1, а саме: "6-1" коридор, "6-2" і "6-3" кімнати, "6-4" кухня, "ІХ" сіни, загальною площею 32, 4 кв.м.

З матеріалів Інвентаризаційної справи № 2302 вбачається, що перед відчуженням квартири АДРЕСА_2, 10.04.2008 року ОСОБА_5 замовила виготовлення довідки-характеристики на квартиру (а.с. 94 Інвентарної справи).

За даними довідки-характеристики КП "ВООБТІ" від 24.04.2008 року № 34 (а.с. 89 Інвентарної справи) слідує, що квартира складається із кімнат - "6-2" і "6-3", коридору "6-1", кухні "6-4", сіней "ХІ". Відомості про самочинно зведені об'єкти нерухомого майна, в тому числі переобладнані приміщення в квартирі, - відсутні.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій прибудови приміщень квартири № 6 до одноповерхового багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 203-229 Інвентарної справи) встановлено, що житловий будинок побудований в 1962 році, будівництво обстежуваної прибудови виконано ОСОБА_6 у 2008 році.

21.04.2011 року рішенням Липовецького районного суду Вінницької області по справі № 2-241/11 (а.с. 230-231 Інвентарної справи) задоволено позов ОСОБА_6 до виконкому Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на самочинно переобладнане та самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: "6-4" ванну кімнату, "6-5" їдальню, "ХІІІ" тамбур.

08.06.2011 року реєстратор КП "ВООБТІ" зареєстрував за ОСОБА_6 право власності на квартину АДРЕСА_1 (а.с. 229, 232 Інвентарної справи), що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 30241841.

Дані в Акті обстеження матеріально-побутових умов (без дати за 2007 рік) спростовуються відомостями відображеними в довідці - характеристиці КП "ВООБТІ" від 24.04.2008 року № 34 в якій відсутні дані про самочинно зведені об'єкти нерухомого майна, в тому числі переобладнані приміщенні.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав у приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Посвятенко Д.Ю., який посвідчував Договір дарування від 05.05.2008 (зареєстровано в реєстрі за № 843) для відмови в посвідченні договору відчуження квартири, оскільки документи надані ОСОБА_5 на момент укладення договору не містили відомостей про самочинно зведені об'єкти нерухомого майна або ж переобладнання приміщень квартири.

Приміщення спірної квартири, які вказані у договорі дарування від 04.11.2003 року (зареєстрованого в реєстрі за № 2255) ( кількість, площа тощо) співпадають з розмірами (площею) приміщень, зазначених у договорі дарування від 05.05.2008 (зареєстрованого в реєстрі за № 843), тому твердження ОСОБА_3 про те, що розміри квартири не відповідали технічній документації на квартиру та тим, які зазначені у самому договорі дарування від 05.05.2018, є безпідставними.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів ОСОБА_3 з приводу наявності самочинного будівництва на момент відчуження ОСОБА_5 спірної квартири ОСОБА_6

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі") якщо строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 обґрунтовує підстави пропуску позовної даності, однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог позову, зробивши правильний висновок про те, що наслідки спливу строку позовної давності застосуванню не підлягають.

ОСОБА_3 не довела свої твердження з приводу того, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи, адже не зазначила які саме обставини ним не були досліджені.

Стверджуючи про неналежну оцінку судом доказів наявності самочинного будівництва, ОСОБА_3 не зазначає ці докази та не надає їм свою власну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доводів, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності. Оцінка доказів судом проведена відповідно до норм ст.263 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Т.Б.Сало

Судді: А.Ю.Зайцев

Т.М.Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя: Т.Б.Сало