Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/753/18

28.09.2018 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді

Софілканич О. А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 22.08.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім"ю, небажання відповідача будувати сімейні відносини на почуттях взаємоповаги та підтримки, зловживання ним спиртними напоями, через що шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати, дітей залишити на її вихованні.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_3 на виклик суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини його неявки суду не відомі.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 25.07.1999 року у виконкомі В.Ворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №3 (а.с.4).

Від даного шлюбу в сторін народилося троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7), які проживають з позивачкою.

Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Сторони не змогли створити міцної сім'ї, сімейне життя у них не склалося, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, яких необхідно залишити на вихованні у матері ОСОБА_2.

Прізвище позивачці ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити «ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст.24, 110, 112- 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 25.07.1999 року у виконкомі В.Ворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №3 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2- розірвати.

Неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на вихованні у матері ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці ОСОБА_2 не змінювати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: Софілканич О. А.