Справа № 697/172/17
Провадження № 2/697/15/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

за участю секретаря судового засідання Берегової А.А., Титар Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Канівська міська рада Черкаської області про встановлення земельного сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Канівська міська рада Черкаської області про встановлення земельного сервітуту, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки за адресою вул. Швачки, 4 в м. Каневі, Черкаської області. Зазначена земельна ділянка межує із земельною, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5 Через географічне розміщення земельних ділянок, а також враховуючи те, що раніше земельна ділянка відповідача та її ділянка складали одну земельну ділянку, історично склалось та є можливим використання проходу та проїзду до її земельної ділянки тільки через земельну ділянку, що належить відповідачу на праві власності. Вважає, що іншої можливості проходу та проїзду до її земельної ділянки не має. Відповідач не дотримується вимог добросусідства, так як не дає їй та їх (позивача та відповідача) хворій матері можливості користуватися цим проїздом, чинить різні перешкоди, внаслідок чого не має змоги пройти до своєї ділянки та будинку та позбавлена права на безперешкодне користування земельною ділянкою. У зв'язку з виниклими непорозуміннями вона звернулася до комісії по вирішенню земельних спорів виконавчого комітету Канівської міської ради. Відповідно до Протоколу засідання комісії по вирішенню земельних спорів від 31.03.2015 № 90 їм було рекомендовано скласти договір про встановлення сервітуту на право проходу, проїзду до будинковолодіння № 6 по вул. Швачки у м. Каневі. В разі недосягання згоди звернутись до суду щодо скасування державних актів на право власності на земельні ділянки по вул. Швачки №4 та №6, скасувати їх державну реєстрацію та провести приватизацію даних земельних ділянок в інших межах із зміною їхньої конфігурації. Оскільки земельна ділянка, яка перебуває у її приватній власності повністю ізольована від проїзної частини та проходу, а також приймаючи до уваги, що іншого доступу до вищезгаданої земельної ділянки окрім встановлення сервітуту не існує, вважає за потрібне просити суд захистити її права та членів її сім'ї шляхом встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку, яка належить відповідачу. Просить суд встановити на користь ОСОБА_1 безстроковий безоплатний земельний сервітут у виді права проходу та проїзду до її земельної ділянки, що розташована за адресою вул. Швачки, 4 в м. Каневі, Черкаської області за рахунок земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Швачки, 6 в м. Каневі, Черкаської області.

В судовому засіданні позивач та представник відповідача підтримали заявлений позов в повному обсязі та просили встановити на користь ОСОБА_1 безстроковий безоплатний земельний сервітут у виді права проходу та проїзду до її земельної ділянки, що розташована за адресою вул. Швачки, 4 в м. Каневі, Черкаської області за рахунок земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Швачки, 6 в м. Каневі, Черкаської області за варіантом 1 встановлення земельного сервітуту для проходу та проїзду транспртним засобом на земельній ділянці по вул. Швачки, 6 в м. Каневі, Черкаської області, що являється додатком до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.01.2018 № 646/1439/17-23.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні оскільки існують інші шляхи доступу до земельної ділянки позивача. Експертом не ставилося питання про винесення межових знаків на місцевості в натурі, експертиза проведена поспішно. У вказаних варіантах зазначена земельна ділянка, що використовується відповідачем ОСОБА_5, як присадибна ділянка, на якій відповідач вирощує овочі, фрукти та на якій розміщені інженерні комунікації, тому вказані варіанти є дуже обтяжливими для власника земельної ділянки. Крім того, на адресу відповідача не надходив проект договору для встановлення земельного сервітуту, що позбавило сторону в договорі виразити своє волевиявлення, а направлення лише листа про встановлення земельного сервітуту не дає можливості оцінити ризики чи привабливі пропозиції для волевиявлення угоди.

Представник третьої особи пояснила, що у позивача дійсно немає доступу до своєї земельної ділянки. Щодо прийняття рішення по даній справі покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуются позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовомузасіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1000 кв.м., що розташована по вул. Швачки, 4 в м. Каневі Черкаської області, що підтверджується державним актом серії ЧР № 121606 (а.с.6).

На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить ОСОБА_1 на підставі договорів дарування, зареєстрованих в реєстрі за № 1-598 та № 1579 (а.с.7-11).

Відповідно до листа виконавчого комітету Канівської міської ради № 01-78/Б-404 від 12.08.2014 вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_1 про питання під'їзного шляху до її домоволодіння з'ясовано, що при виготовленні технічної документації на право володіння земельною ділянкою допущено порушення (не було накладено сервітути для влаштування під'їзного шляху). Для вирішення цього питання ОСОБА_1 та її сусідці ОСОБА_5 рекомендовано з'явитись у відділ комунального майна та земельних ресурсів виконавчого комітету Канівської міської ради, що знаходиться по вул. Шевченка, 11 (а.с.12).

Також в судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до відповідача з пропозицією добровільно встановити земельний сервітут, проте їм не вдалося вирішити це питання в досудовому порядку.

З технічної документації, наданої Канівським відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вбачається, що ОСОБА_5 належить домоволодіння № 6 по вул. Швачки (Кубліцький яр) в м. Каневі Черкаської області на підставі договору купівлі-продажу (а.с.51-58).

З відповіді Міськрайонного управління у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № -28-0.2-693/2-17 від 28.02.2017 вбчається, що земельна ділянка, яка розташована по вул. Швачки, 4 в м. Каневі Черкаської області, кадастровий № :01:004:0238 та належить ОСОБА_1 межує з земельною ділянкою, що разташована по вул. Швачки, 6 в м. Каневі Черкаської області, кадастровий № :01:004:0237 та належить ОСОБА_5 (а.с.60-61).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що на даний час проїзду до домолодіння позивача немає, раніше був проїзд через земельну ділянку відповідача і на даний час його можна зробити лише через земельну ділянку, яка належить відповідачеві.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 повідомила про те, що під час проведення експертизи враховувалось розташування суміжних земельних ділянок (зокрема ділянка гр. ОСОБА_11, праворуч), та те, що з інших боків крутосхили. Наявні комунікації також брались до уваги. Щодо водопроводу, то він може бути під дорогою. Вважає, що іншої можливості проходу та проїзду до земельної ділянки у позивача не має.

Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ч.1 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

За змістом ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, завдасться найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове, забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Також договір земельного сервітуту визначений та передбачений цивільним кодексом України.

Так, згідно ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Статею 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Судом 04.07.2017, за клопотанням представника позивача, була призначена судова земельно-технічна експертиза для вирішення питання про можливість чи неможливість встановлення сервітуту через земельну ділянку ОСОБА_5 та визначення можливих варіантів встановлення.

Висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 646/1439/17-23 від 23.01.2018 (а.с.135-147) встановлено, що пройти та проїхати транспортним засобом іншим шляхом не можливо, окрім ніж через частину земельної ділянки по вул. Швачки, 6, м. Канів, Черкаської області, яка належить гр. ОСОБА_5 до земельної ділянки по вул. Швачки, 4, м. Канів, Черкаської області, яка належить гр. ОСОБА_1

Визначено 3 варіанти встановлення земельного сервітуту:

1) Встановити земельний сервітут право проходу та проїзду на транспортному засобі, загальною площею 150 кв.м. по земельній ділянці гр. ОСОБА_5 99,4 кв.м. та по земельній ділянці комунальної власності 50,6 кв.м. (а.с.141);

2) Встановити земельний сервітут право проходу та проїзду на транспортному засобі, загальною площею 155,7 кв.м. по земельній ділянці гр. ОСОБА_5 (а.с.142);

3) Встановити земельний сервітут право проходу та проїзду на транспортному засобі, загальною площею 143,0 кв.м. по земельній ділянці гр. ОСОБА_5 (а.с.143).

З матеріалів справи вбачається, що нормальне використання земельної ділянки позивача неможливе без обтяжень сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки та задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Відповідно, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Суд рахує безпідставним посилання відповідача на те, що земельний сервітут позивачу можна встановити на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою позивача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, іншої технічної можливості доступу до земельної ділянки у ОСОБА_1 немає.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, право земельного сервітуту по суті є правом обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок), що надається особі, яка вимагає його встановлення від власника (володільця) цієї (слугуючої) земельної ділянки для обслуговування своєї (панівної) земельної ділянки. Таким чином, правовідносини земельного сервітуту виникають між власниками (володільцями) сусідніх земельних ділянок, а саме між власником земельної ділянки, яка має бути обтяжена сервітутом, тобто, між особою, яка зобов'язана надати свою земельну ділянку в обмежене користування, і особою, яка вимагає встановлення сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки (іншого нерухомого майна) і якій належить право на встановлення земельного сервітуту (Рішення Вищого господарського суду України по справі № 8/37/2012/5003 від 05.03.2013 року).

При цьому особа набуває права користування чужим майном лише в обсязі, необхідному для задоволення своїх потреб.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою може її власник або землекористувач.

При таких обставинах та враховуючи п.22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №4 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" згідно якого умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що земельний сервітут встановити можливо, через земельну ділянку гр. ОСОБА_5 для проїзду автомобільним транспортом, до будинковолодіння та земельної ділянки, позивача ОСОБА_1, що знаходиться по вул. Швачки, 4, м. Канів, Черкаської області, тому експертом надаються необхідні параметри цього встановлення, що вказано в дослідженні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь держави та 6225,00 грн. витрат на правову допомогу, 5942,40 грн. витрат на оплату судової експертизи на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 401-405 ЦК України, ст.ст. 98-101 ЗК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 259, 264-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України суд-,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Канівська міська рада Черкаської області про встановлення земельного сервітуту - задовольнити.

Встановити земельний сервітут право проходу та проїзду на транспортному засобі, шириною 3,50 м., загальною площею 150 кв.м. по земельній ділянці ОСОБА_5 99,4 кв.м. (кадастровий номер :01:004:0237, адреса: вул. Швачки, 6, м. Канів, Черкаська область) та по земельній ділянці комунальної власності 50,6 кв.м. до земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер :01:004:0238, адреса: вул. Швачки, 4, м. Канів, Черкаська область), в межах:

Ділянка № 1 площа якої становить 99,4 кв.м.: від т.1 до т.2 0,52 м.; від т.2 до т.3 5,82 м.; від т.3. до т.4 2,27 м.; від т.4 до т.5 3,86 м.; від т.5 до т.6 18,07 м.; від т.6 до т.12 5,49 м.; від т.12 до т.13 4,84 м.; від т.13 до т.14 1,20м.; від т.14 до т.15 17,93 м.; від т.15 до т.16 3,70 м.; від т.16 до т.17 2,36 м.; від т.17 до т.1 3,65 м.;

Ділянка №2 площа якої становить 50,6 кв.м.: від т.9 до т.10 3,50 м.; від т.10 до т.11 8,18 м.; від т.11 до т.12 3,50 м.; від т.12 до т.13 4,84 м.; від т.13 до т.14 1,20 м.; від т.14 до т.15 17,93 м.; від т.15 до т.16 3,70 м.; відповідно до висновку експерта № 646/1439/17-23 від 23.01.2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, витрати на правовову допомогу в розмірі 6225,00 грн. та витрати на оплату проведення судової експертизи в розмірі 5942,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.08.2018.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_13

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/172/17

Головуючий Г . С . ОСОБА_13