Справа № 559/824/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідача) на його користь 14938 грн. 10 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.04.2005 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі і надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з порушеннями відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 04.04.2018 за ним рахується заборгованість в сумі 14938 грн. 10 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 1603 грн. 92 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 13334 грн. 18 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 15, 27).

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, показав, що вказаний кредит погасив, оскільки на виконанні в Рівненському МВ ДВС знаходився судовий наказ № 2-н-182 від 13.09.2007 про стягнення на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 3161,27 грн. боргу. З його пенсії відраховували кошти більше 10 років і залишок він доплатив. Виконавче провадження закінчено 17.07.2018. Вважає, що позов безпідставний та поданий поза строками позовної давності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач заявив клопотання оглянути в судовому засіданні матеріали справи №2-н-182/07, яке судом задоволено, матеріали оглянуто.

Дослідивши докази, суд робить висновок, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 15.04.2005 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00 % на місяць із розрахунку 360 днів у році, період погашення забогованості з 1 до 30 числа щомісячно. Договір містить номер: № SAMDN8478, хоч позивач і вказав, що він без номеру, розібрати його можна лише за допомогою лупи. Тип карти - VISA Electron "Подія", строк дії картки - 2 роки (а.с. 6).

У Довідці № 2449/03-01 від 03.07.2018, наданій Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсій ОСОБА_1, зазначено, що у них на виконанні перебуває судовий наказ Дубенського міськрайонного суду № 2-н-182 від 13.09.2007 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3120, 77 грн. Починаючи з травня 2010 року проводиться щомісячно стягнення заборгованості. За період з 01.05.2010 до 31.07.2018 утримання проведено в сумі 2426, 98 грн. Залишок заборгованості станом на 01.08.2018 складає 693, 79 грн. (а.с. 20-22).

Згідно квитанції від 03.07.2018 ОСОБА_1 перерахував на Рівненський МВ ДВС 783, 79 грн. на виконання ВЛ 18571332 (а.с. 23).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № 18571332 від 17.07.2018, заборгованість ОСОБА_1 повністю утримано, борг сплачено та перераховано стягувачу ЗАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 25).

Згідно Розрахунку, наданого позивачем, 15.04.2005 відповідач зняв з картки 2997,30 грн. Остання проплата відповідачем була здійснена 16.03.2006. Станом на 31.05.2007 сальдо поточної заборгованості за кредитом 0, 00 грн., сальдо простроченої заборгованості 1727,79 грн. Жодних проплат за кредитом не здійснювалось, проте станом на 31.07.2008 сальдо простроченої заборгованості зменшилось до 1603,92 грн., тобто суми, яка згідно позовної заяви становить тіло кредиту. Суми на погашення кредиту, що перераховувались починаючи з 18.05.2010 це щомісячні стягнення з пенсії ОСОБА_1 на виконання ВЛ 18571332 (а.с. 4-5).

Проаналізувавши інформацію в Розрахунку і в довідці ГУ ПФУ в Рівненській області по пенсії відповідача, встановлено розбіжності. Так, за даними Банку, на погашення кредиту в 2017 році сплачено тричі по 6,79 грн. Але з пенсії ОСОБА_1 в 2017 році стягували 10 разів по 6,79 грн (січень-жовтень), в листопаді - 17,41 грн., в грудні - 12.10 грн. За Розрахунком станом на 04.04.2018 на погашення заборгованості не стягнуто нічого. Але з пенсії утримувалось щомісяця по 12.10 грн. (з січня до липня 2018 року включно).

Також суд оглянув матеріали справи №2-н-182/07 (далі с.н.). Встановлено, 11.09.2007 ЗАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу, згідно якої просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 15.04.2005 в розмірі 3120, 77 грн., з яких 1603,5 грн. - заборгованість за кредитом, а 1517,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Також судові витрати в розмірі 25,50 грн і 15.00 грн. витрат інформаційно-технічного забезпечення судового процесу (а.с.н. 2). Договір № SAMDN8478, від 15.05.2005 у с.н. ідентичний договору у даній справі (а.с.н. 3-4). Сторони ті ж (копія паспорта позивача аналогічна, а.с.н 5). Заборгованість за кредитом однакова.

Отже, суд вважає, що позивач повторно звернувся до того ж відповідача за тим же кредитним договором про стягнення заборгованості. Крім того, позивач не повідомив суд про існування судового наказу, винесеного Дубенським міськрайонним судом Рівненської області ще 13.09.2007 (а.с.н. 9), хоч зобов'язаний був.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно висновку ОСОБА_2 Верховного Суду № 14-10цс18 від 28.03.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В даному випадку позикодавець звернувся до суду із вимогою, передбаченою ч.2 ст. 1050 ЦК України ще 11.09.2007, тобто більше 11 років назад. Зобов'язання виконане, виконавче провадження закрите. Вимога про стягнення процентів в розмірі 13334,18 грн. - безпідставна.

Тож, суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку з безпідставністю.

Крім того, загальна позовна давність до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Тож, суд констатує, що трирічний термін позовної давності давно минув. Позивач звернувся до суду із безпідставним позовом 04 травня 2018 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, а також після спливу 11 років із закінчення строку дії картки.

Суд робить висновок, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, необхідно відмовити в зв`язку з безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 256, 258, 261, 263, 266, 267, 526, 530, 611, 634ЦКУкраїни, ст. ст. 9, 10, 11, 12, 13, 17, 81, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.08.2018.

Суддя: