Справа № 515/351/18
Провадження № 2/515/772/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки-адвоката ОСОБА_2

відповідача представника Дмитрівської сільської ради

Татарбунарського району Одеської області

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2018 року представник позивачки адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на слідуючі обставини.

15 січня 2006 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4 в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,61 га, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001172, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 11 січня 2006 року.

Вказану земельну ділянку позивачка має право успадкувати після смерті спадкодавця як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка звернулася на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, а саме зазначеної земельної ділянки, однак останнім відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на вказане майно у звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця, з ним за одною адресою, крім позивачки, були зареєстровані інші спадкоємці першої черги, а саме: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати спадкодавця, яка померла 31 липня 2007 року, не заявлявши за життя про свої спадкові права щодо спадщини сина, а також був зареєстрований, але не проживав ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, син померлого, який помер 24 січня 2008 року в с.Стара Збурївка Голопристанського району Херсонської області.

Як зазначає позивачка, вона зі своєю свекрухою ОСОБА_6 проживала разом з моменту укладання шлюбу з її сином, а саме: з 1970 року та по день її смерті, тому, вважає, що ту частину земельної ділянку, яку остання прийняла після свого сина, але за життя не оформила, вона має право також успадкувати, як спадкоємець четвертої черги по закону.

За таких обставин, враховуючи, що на сьогоднішній день не залишилось нікого, хто міг би прийняти у спадщину спадкову земельну ділянку, позивачка вважає, що має всі підстави просити суд визнати за нею право власності на вказану нерухомість, що залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4, оскільки отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину вона позбавлена можливості з підстав, зазначених нотаріусом у відмові.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та відсутність позивачки, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 19).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_3 направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.18).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом з достовірністю встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, померлого 15.01.2006 року, однак вступити у спадок в установленому законом порядку вона не має можливості, через відмову нотаріуса, у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно, так як за зазначеною спадковою справою є ще два спадкоємця, які прийняли, але не оформили свої спадкові права.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами:

- копією свідоцтва про одруження від 25.07.1970 року (а.с.4), з якого слідує, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклала шлюб 25.07.1970 року з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що було зроблено актовий запис за № 29. Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Чебан»;

- копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №039791, виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 16 січня 2006 року (а.с.5), із якого вбачається, що ОСОБА_4 помер 15 січня 2006 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області;

- відповідно до даних копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №110756 від 06 серпня 2007 року (а.с.7), ОСОБА_6 померла 31 липня 2007 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області;

- згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 061914, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області 25 січня 2008 року (а.с.6), ОСОБА_7 помер 24 січня 2008 року в с.Стара Збурївка Голопристанського району Одеської області;

- з довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за №129 від 09.02.2018 року (а.с.9), слідує, що ОСОБА_4, на момент смерті, яка настала 15.01.2006 року, був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. За даною адресою на момент його смерті були зареєстровані: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина померлого, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померлого та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 син померлого, який на день смерті батька, не проживав за місцем реєстрації.

- копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД за № 001172, виданого Татарбунарською РДА Одеської області 11.01.2006 року (а.с.8), із якого слідує, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки загальною площею 2,61 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також в матеріалах справах міститься витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 170/121-18 від 16.02.2018 року (а.с.11), з якої слідує, що вартість земельної ділянки площею 2,6088 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_4, згідно Державного акту серії ІІ-ОД за №001172, складає 128 813 грн. 38 коп.

Листом приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за № 825/02-14 від 09.02.2018 року (а.с.10), позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно, так як за зазначеною спадковою справою є ще два спадкоємця, які прийняли, але не оформили свої спадкові права.

Із витребуваної судом інформаційної довідки №52321004 зі Спадкового реєстру від 18.06.2018 року (а.с.23) вбачається, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 заведена спадкова справа №30/2018, зареєстрована у Спадковому реєстрі за №61988208. До вказаної довідки долучено копію заяви ОСОБА_9 від 09.02.2018 року за № 73 (а.с.24), щодо прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до ст.1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за законом або заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її оформити, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 вищезазначеної постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зазначені обставини та норми закону свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачем в позасудовому порядку, а тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачкою доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді земельної ділянки, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено.

За встановлених обставин, враховуючи приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а спадкові правовідносини не вичерпано, що відповідно до вимог ст.ст.1262,1268 ЦК України позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , що є матірю спадкодавця, яка вступила у спадок, але не встигла оформити її у звязку зі смертю, а син спадкодавця ОСОБА_7, який помер 24 січня 2008 року за життя не заявляв про свої спадкові права після смерті свого батька ОСОБА_4, та, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливо через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно, так як за зазначеною спадковою справою є ще два спадкоємця, які прийняли, але не оформили свої спадкові права, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає що цивільне право ОСОБА_9 підлягає захисту судом, шляхом визнання за нею, як спадкоємцем першої черги по закону, права власності на спадкову земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.16, 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 19, 77-81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 25 березня 1950 року анродження (паспорт серії КЕ №610487 виданий Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 02.04.2017 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як спадкоємцем першої черги по закону, право власності на земельну ділянку площею 2,61 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001172, виданим 11.01.2006 року Татарбунарською районною державною адміністрацією, що належала ОСОБА_4, померлому 15.01.2006 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Семенюк