Справа № 236/192/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Снігирьової О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про стягнення з відповідача ОСОБА_1 124052,69 гривень заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 05 лютого 2014 року. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8053,69 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява про надання платіжної карти разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано ОСОБА_1 кредит, проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 21 грудня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 124052,69 грн., що складається з наступного:

?8553,70 грн. - заборгованість за кредитом;

?106115,53 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

?3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

?500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

?5883,46 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак до матеріалів справи долучив заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю (а.с. 62).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що дійсно отримала кредит, враховуючи, що вона має інвалідність 2 групи, отримує пенсію в розмірі 900 грн., не працює, за станом здоровя постійно вимушена лікуватися, тому у неї виникла заборгованість з виплати кредиту. Відповідач зверталася до банку з метою врегулювання цієї ситуації, але запропоновані банком умови реструктуризації боргу були не сприятливі. Тому просила відмовити банку в позові в частині нарахування процентів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а.с. 37).

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н від 05 лютого 2014 року (а.с. 8, 9, 10-33). Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8053,69 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява про надання платіжної карти разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір (а.с. 8).

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється.

Згідно умов укладеного договору, договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднанні до Умов і Правил надання банківських послуг, довідки про умови кредитування, Умов і Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором (а.с.28 зворот).

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що в разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, обумовлених договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн., та + 5 % від суми позову (а.с.29).

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові кредит, що відповідач не спростовує. Відповідач не надала позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконала. Отже, у банка виникло право вимагати від ОСОБА_1 повернення суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 21 грудня 2017 року заборгованість за договором становить 124052,69 грн., що згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с.6-7), складається з наступного:

?8553,70 грн. - заборгованість за кредитом;

?106115,53 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

?3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

?500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

?5883,46 грн. - штраф (процентна складова).

З договору та розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 27,60 % на рік, далі процентна ставка банком була зміненабанком, а саме 01 вересня 2014 року встановлена у розмірі 32,40% , а з 01 квітня 2015 року - 42%.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.15, зворот) Банк має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків, в тому числі процентів, з попереднім повідомленням позичальника не менш, як за 7 днів до введення змін, зокрема у виписці по картрахунку. У разі, якщо банк протягом 7 днів не отримає від клієнта повідомлення про незгоду зі змінами, то рахується, що клієнт приймає нові умови.

Пункт 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачає, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року, що всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року.

При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Суд враховує, що п. п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачено право Банку здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків, в тому числі процентів, з попереднім повідомленням позичальника не менш, як за 7 днів до введення змін, проте, позивачем не надано суду доказів щодо того яким чином та коли відбулося збільшення процентної ставки за користування кредитом та яким чином про це було повідомлено ОСОБА_1 Відповідач в судовому засіданні пояснила, що ніяких повідомлень від банку про збільшення процентної ставки не отримувала.

За загальним правилом суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен надати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд вважає, що подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування. Крім того, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Таким чином, позивач не скористався своїм правом, щоб довести всі обставини, на які посилався при обґрунтуванні позову, зокрема правомірність зміни процентної ставки та правильність розрахунку суми боргу.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено дотримання процедури підвищення процентної ставки, а тому підстави для нарахування відповідачу з 01.09.2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 2,7% на місяць (32,40% на рік), а з 01.04.2015 року 3,5% на місяць (42% на рік) відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати встановлену процентну ставку 2,3% щомісяця, що складає 27,60% річних.

Для зясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд заборгованість по тілу кредиту на 1 вересня 2014 року (день підвищення відсоткової ставки), що становить 7662,57 грн., перемножує на 27,60% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобовязання з 1 вересня 2014 року по 21 грудня 2017 року (1208 днів). Отриманий результат є розмір заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 7127,20 грн. ((7662,57 грн. х 27,60%) : 360 днів) х 1208 днів прострочки = 7127,20 грн.).

Враховуючи, що заборгованість по відсоткам станом на 31.08.2014 року була у розмірі 1477,61 грн. (а.с.6), загальна сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом складає 8604,81 грн. (7127,20 грн. + 1477,61 грн. = 8604,81 грн.).

Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість у розмірі 17158,51 грн., з яких 8553,70 грн. - тіло кредиту, 8604,81 грн. - відсотки за користування кредитом станом на 21 грудня 2017 року.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та штрафів суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»із змінами та доповненнями, внесенимиЗаконами України від 12 лютого 2015 року №189-VIII, від 2 березня 2015 року №222-VIII, де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р смт. Кіровськ (Зарічне) Краснолиманського (Лиманського) району Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідач зареєстрована та мешкає за адресою: Донецька область, Краснолиманський (Лиманський) район, смт. Кіровськ (Зарічне), вул. Первомайська, буд. 46 (а.с.43), отже, суд застосовує вимогу наведеного вище Закону.

З розрахунку пені та комісії за прострочення сплати процентів видно, що період її нарахування, визначений щомісячно з 01.06.2014 року по 21.12.2017 року в розмірі 3000 грн., пеня за цей період не підлягає стягненню з відповідача.

Звертаючись в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач посилався на те, що відповідач, крім заборгованості за кредитним договором та заборгованості по процентам за користування кредитом, має сплатити за порушення грошового зобов'язання суму штрафів, яка складається з штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 5883,46 грн., з чим суд погодитися не може і вважає, що в цій частині позовних вимог треба відмовити, відповідно до вимог вищевказаного Закону.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 124052,69 грн. В ході судового розгляду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1860,79 грн. (а.с.3).

Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 17158,51 грн., що складає 13,8 % від заявлених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 256,79 грн. Проте, суд зазначає, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджено відповідною довідкою (а.с.50). Згідно з вимогами п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди 2 групи.

За таких обставин, згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4,12,13, 81, 133,141,259, 263,264,265,280,282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Зарічне), вул. Первомайська, буд. 46, РНОКПП - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 14360570, МФО № 305299, рахунок № 3111), заборгованість за кредитним договором в розмірі 17158,51 грн. (сімнадцять тисяч сто пятдесят вісім грн. 81 коп.), з яких 8553,70 грн. - тіло кредиту, 8604,81 грн. - відсотки за користування кредитом станом на 21 грудня 2017 року.

Судовий збір в розмірі 256,79 грн. підлягає компенсації ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за рахунок держави.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 05.07.2018 року.

Суддя -