Справа № 645/5313/17
Провадження № 2/645/626/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «ЮНІВЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 21843 грн. 67 коп., та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати в розмірі 3640,00 грн..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09 березня 2016 року на перехресті вул. Харківських дивізій та вул. Маршала Рибалко в м. Харкові сталася ДТП за участю ОСОБА_1, яка керувала транспортним засобом GEELY CK, номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_4, який керував транспортним засобом «ВАЗ-21114», номерний знак НОМЕР_2.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

ПрАТ «СК «ЮНЫВЕС» було перераховано ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 18619,74 грн.

Однак, позивач зазначає, що витратила на відновлення свого автомобіля GEELY CK, номерний знак НОМЕР_1 - 40372,20 грн., на підтвердження чого надає відповідні документи.

Також позивач зазначила, що ДТП завдавало їй великі душевні страждання, у звязку з пошкодженням її майна. Шкода полягала в моральних стражданням, переживаннях і клопотах з приводу ДТП, захисту своїх прав. ДТП негативно вплинуло на її стан здоров»я, наслідки цієї події призвели до порушення звичайного перебігу її життя, вона докладала душевних та фінансових зусиль на роз»язання цієї проблеми, зазначене протягом тривалого часу спричиняло позивачу емоційні страждання, психологічні та нервові зриви.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21843 грн. 67 грн. та моральної шкоди у сумі 10 000 грн., а також судові витрати на отримання правової допомоги та оплату судового збору.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивач зазначила, що ДТП відбулось з вини відповідача. Проведення ремонту її автомобіля було оцінено в 73168,86 грн., реально вона сплатила за ремонт - 40372 грн., що підтверджується актами виконаних робіт та платіжними дорученнями на оплату цих робіт. Крім того, зазначила, що моральна шкода, яка була завдана позивачу полягає у переживанням, у зв»язку із пошкодженням автомобіля, вона не могла виїхати на відпочинок та використовувати автомобіль для роботи, не могла займатись підприємницькою діяльністю, яку в подальшому закрила. Була змушена позичати гроші на ремонт автомобіля. Витрачала час та гроші для захисту своїх прав, була змушена їздити до страхової компанії, в суд. Із ремонта автомобіль позивач забрала лише 12.04.2018 року.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає, вважає ОСОБА_4 неналежним відповідачем, страхова компанія була зобов"язана сплатити позивачу 50000 грн. страхового відшкодування. Апеляційний суд Харківської області відмовив позивачу у стягненні із страхової компанії, у зв"язку із недоведенністю збільшеної суми.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 березня 2016 року на перехресті вул. Харківських дивізій та вул. Маршала Рибалко в м. Харкові сталася ДТП за участю ОСОБА_1, яка керувала транспортним засобом GEELY CK, номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_4, який керував транспортним засобом «ВАЗ-21114», номерний знак НОМЕР_2. В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.. (а.с.11)

Автомобіль GEELY CK, номерний знак НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 467935.(а.с.9)

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ-21114», номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», що підтверджується полісом АЕ 7487108.

Згідно листа ПрАТ «СК «Юнівес» за вих. № 16/06/16-03 від 16 червня 2016 року, ПрАТ «СК «Юнівес» було розглянуто справу щодо пошкодження автомобіля ОСОБА_1 марки GEELY CK, номерний знак НОМЕР_1, та прийнято рішення про проведення ОСОБА_1 виплати страхового відшкодування у розмірі 18619,74 грн.. За повідомленням позивача дане страхове відшкодування було їй сплачено (а.с.13).

В судовому засіданні встановлено, що позивач зверталась із позовом до ПрАТ «СК «Юнівес» щодо збільшення суми страхового відшкодування, але згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 року у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП було відмовлено.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2849 від 14.04.2016 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу GEELY CK, номерний знак НОМЕР_1, становить 37441,52 грн..

Відповідно до рахунка-фактури № U від 28.03.2016 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було встановлено суму проведення ремонту автомобіля позивача на загальну суму 73168,86 грн.(а.с.14)

Відповідно до наряду-замовлення № U від 29.12.2016 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було встановлено суму проведення ремонту автомобіля позивача на суму 9969,24 грн.(а.с.15)

Згідно акту виконаних робіт № U від 29.12.2016 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було проведено ремонтні роботи автомобіля позивача на суму 9969,24 грн.(а.с.16)

Відповідно до наряду-замовлення № U від 30.01.2017 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було встановлено суму проведення ремонту автомобіля позивача на суму 26002,02 грн.(а.с.17)

Згідно акту виконаних робіт № U від 30.01.2017 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було проведено ремонтні роботи автомобіля позивача на суму 26002,02 грн.(а.с.19)

Відповідно до наряду-замовлення № U від 28.02.2017 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було встановлено суму проведення ремонту автомобіля позивача на суму 2513,58 грн.(а.с.20)

Згідно акту виконаних робіт № U від 28.02.2017 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було проведено ремонтні роботи автомобіля позивача на суму 2513,58 грн.(а.с.21)

Відповідно до наряду-замовлення № U від 10.11.2017 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було встановлено суму проведення ремонту автомобіля позивача на суму 1887,36 грн.(а.с.22)

Згідно акту виконаних робіт № U від 10.11.2017 року, виданого Іноземним підприємством «АІС-Харків» було проведено ремонтні роботи автомобіля позивача на суму 1887,36 грн.(а.с.23)

Загалом позивачем на проведення ремонтних робіт свого автомобіля було витрачено 40372,20 грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 10.11.2017 року № U (а.с.24)

Згідно наданих копій платіжних доручень та квитанцій позивачем було сплачено за ремонт автомобіля 04.01.2017 року 9969,24 грн., 27.07.2017 року 9969,24 грн., 10.11.2017 року 6980 грн., 23.11.2017 року 13453,72 грн. (а.с.25-27)

Всього, як зазначила ОСОБА_1 в позові, нею витрачено на ремонт автомобілю марки GEELY CK, номерний знак НОМЕР_1, грошових коштів у сумі 40372,20 грн.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_5, який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний звязок, що встановлено постановою Фрунзенського районного суду м. Харківа від 14.04.2016 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі зазначених витрат позивача на ремонт автомобіля позивача, згідно актів виконаних робіт від 29 грудня 2016 року в розмірі 9969,24 грн., від 30.01.2017 року в розмірі 26002,02 грн., від 2513,58 грн. в розмірі 2513,58 грн., від 10.11.2017 року в розмірі 1887,36 грн., із відрахуванням суми раніше сплаченої позивачу страховою компанією в розмірі 18619,74 грн.. Але, суд не погоджується із витратами зазначеними в наряді-замовленні від 10.11.2017 року, а саме із витратами на комплексну мийку в розмірі 106,67 грн., так як ці витрати не пов"язані із ДТП, а також послугами автососа в розмірі 1018,50 грн., так як в судовому засіданні не було встановлено будь-яке переміщення автомобіля, за показаннями позивача автомобіль ремонтувався за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 140. Сплачена позивачем комісія банку 91,21 грн. за перерахування оплати на ремонт не відноситься до витрат пов"язаних із ДТП, а також до судових витрат, тому не підлягає стягненню із відповідача. Таким чином, стягненню підлягає 20627 гривень 29 копійок. (21843,67грн. - 106,67 грн.-1018,50 грн.-91,21 грн.).

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням сприводу пошкодження належного їй майна.

Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, спричинені переживаннями з приводу пошкодження майна. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. оцінені нею суб'єктивно і є завищеними, позивачем не було надано будь-яких доказів в підтвердження погіршення її стану здоров»я, неможливості здійснювати підприємницьку діяльність, як зазначила позивач у судовому засіданні, у зв'язку з чим вважає за необхідним задовольнити вимоги на суму 3000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем було сплачено за надання правової допомоги 3000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.28)

Дана сума підлягає стягненню із відповідача з наступних підстав.

Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До позову була надана довідка про виконану роботу по наданню правової допомоги від 25.01.2018 року, розрахунок вартості послуг, акт прийому-передачі послуг по наданню правової допомоги від 25.01.2018 року, із переліком наданні правової допомоги, договір про надання правової допомоги, тому стягнення за надання правової допомоги, сплаченої позивачем підлягає задоволенню в розмірі 3000 грн..

В судових дебатах представник позивача адвокат ОСОБА_2 просив додатково, на підставі копії квитанції про отримання від позивача 1700 грн. за надання правової допомоги в судовому засіданні, за укладеною додатковою угодою про надання правової допомоги від 27.04.2018 року, стягнути ці витрати з відповідача.

Зазначені витрати не підлягають стягненню з наступних підстав.

Згідно ст. 134 ЦПК України - разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно ст. 197 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні суд, в тому числі: зясовує розмір заявлених сторонами судових витрат.

Під час проведення підготовчого судового засідання, яке відбулось 27.04.2018 року представником позивача було зазначено тільки про витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., позивач та представник позивача в підготовчому засіданні не подавали попереднього розрахунку суми судових витрат, тому суд відмовляє у стягненні додаткових витрат на надання правової допомоги в розмірі 1700 грн..

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли свого підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «ЮНІВЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, в рахунок відшкодування майнової шкоди 20627 (двадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 29 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, судовий збір в розмірі 640 гривень, а також витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4.

Представник позивача: ОСОБА_2, м. Харків, вул. Динамівська, 4.

Відповідач: ОСОБА_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Представник відповідача: ОСОБА_3, м. Харків, вул. Куп"янська, 1 Д.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2018 року.

Суддя - І. В. Ульяніч