Справа №442/5995/18
Провадження №2/442/2029/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

за участю представників:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду, в якому просить на підставі положень Конституції України, Сімейного кодексу України, положень Постанови № 3 ПВССУ від 30.03.2017 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 В обгрунтування позову зазначає, що 30.05.1995 Станильською сільською радою Дрогобицького району Львівської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, а 15.02.2005 шлюб між сторонами було розірвано, про що відділом РАЦС Дрогобицького району Дрогобицького МРУЮ Львівської області в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 15.02.2005 зроблено актовий запис за № 17. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3. Наголошує, що з моменту розлучення і по даний час батько сином не цікавився і не цікавиться, хоча сторони проживають в одному селі на одній вулиці, а за всі роки батько один-єдиний раз подарував футбольний м'яч. Вказує, що відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього законом і людською мораллю батьківський обов'язків, не цікавиться здоров'ям дитини, станом його фізичного та духовного розвитку, матеріально не забезпечує щоденні необхідні витрати на прожиття сина. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду в справі № 2-34126/2007 від 26.12.2007 ухвалено стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 560 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Проте відповідач не сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей, внаслідок чого утворилася заборгованість. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду в цивільній справі № 442/7962/17 було встановлено, що ОСОБА_2 допущено виникнення заборгованості зі сплати аліментів, визначених рішенням суду. При цьому відповідач позов визнав повністю. Наголошує, що незважаючи на те, що ОСОБА_2 судом було надано розстрочку погашення боргу, станом на день звернення до суду із цим позовом, рішення суду від 01.03.2018 відповідачем в добровільному порядку не виконано, а згідно Розрахунку заборгованості по аліментах № В-15/10871 від 14.06.2018, виконаного державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області станом на 01.08.2017 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 12 193 грн 44 к., в період з серпня 2017 року по травень 2018 року включно - ще додатково 5 600 грн. Відтак вказує, що станом на 31.05.2018 загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 зі сплати аліментів становив 17 793 грн 44 к. До цього часу погашення боргу не відбулося ні повністю, на частково. Зазначає, що згідно Довідки про доходи ОСОБА_2, виданої за останнім відомим позивачу місцем роботи відповідача - КП „Трускавецька міська лікарня" - від 01.04.2016 за № 119, вбачається що з відповідача за місцем працевлаштування аліменти не стягувалися. Тобто наголошує, що відповідач свідомо не повідомляє державного виконавця про місце роботи, куди слід було би скерувати виконавчий лист, та бухгалтерію за місцем працевлаштування - про наявність аліментних зобов'язань, тим самим злісно ухиляючись від виконання рішення суду та участі у долі дітей, хоча би в плані їх матеріального забезпечення. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує, що позов визнає, не заперечує протии позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 15.02.2005 розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно Довідки про склад сім'ї за адресою: с. Станиля, Дрогобицький р-н Львівської обл. зареєстровані ОСОБА_4 та її внук ОСОБА_3.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 14.06.2018 № в-15/10871 ОСОБА_2 нараховано заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.05.2018 в сумі 17 793 грн 44 к.

Згідно Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2018 у справі № 442/7962/17 позов задоволено; стягнуто із ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 неустойку за виникнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 08.10.2015 до 10.11.2017 в розмірі 7 448 (сім тисяч чотириста сорок вісім) грн 08 к., індексацію у вигляді інфляційних втрат за період з 08.10.2015 до 10.11.2017 в розмірі 239 (двісті тридцять дев'ять) грн 81 к; стягнуто із ОСОБА_2,704 (сімсот чотири) грн 80 к. судового збору в дохід держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім' я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Довідки, виданої Станильською сільською радою Дрогобицького району Львівської області ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 ,але фактично там не проживає, оскільки разом зі сім'єю проживає в с. Модричі. ОСОБА_2 участі у вихованні свого сина ОСОБА_3 не приймає.

У характеристиці учня 9-Б класу СЗШ № 3 м. Трускавця ОСОБА_3, виданої 14.06.2018 за підписами директора школи Умнової Г.І. та класного керівника Салань В.П., відзначено, що вихованням сина займається мама, яка систематично відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини. За період навчання сина ОСОБА_3 у школі батько жодного разу не виявив зацікавленості про успіхи сина чи проблеми. Окремо відзначено - дитина уникає розмов про батька.

Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, від 23.07.2018 орган опіки та піклування - Дрогобицька райдержадміністрація вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як такого, що ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Враховуючи вищенаведені норми законодавста, винну поведінку відповідача та те, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, то позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у сумі 704 грн 80 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 189, 197, 198, 200, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 к.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Ю.С. Кучаковський