АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7725/17 Номер провадження 22-ц/786/1103/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді:Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2018 року ухваленого під головуванням судді Андрієнко Г.В. о 10 год. 23 хв. (повний текст рішення складено 19 березня 2018 року) по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Філімонова В.М., орган опіки та піклування Шевченківського району м. Полтави про визнання недійсними договорів купівлі- продажу.

12.12.2017 року ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги, а саме зазначив в якості відповідача лише ОСОБА_3

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позову зазначила, що 15.07.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 житловий будинок, а ОСОБА_9 прийняла цей будинок та сплатила за нього обговорену грошову суму.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.07.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу В.М. Філімоновою, зареєстрованого в реєстрі за № 567, сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану земельну ділянку( п. 3.2. Договору). Продаж житлового будинку вчинено за 1 594 783 грн., які ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 до підписання договору.

Даний правочин був здійснений за згодою дружини продавця - ОСОБА_4 та відповідно до п.2.1. Договору продавцем було гарантовано, що цей договір купівлі-продажу не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Право власності у ОСОБА_3 виникло після нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Також 15.07.2016 р., одночасно з договором купівлі-продажу житлового будинку між позивачем та відповідачем, був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 679 кв. м (цільове призначення-землі житлові та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд).

За домовленістю сторін, ОСОБА_2 мав звільнити будинок від речей протягом місяця, однак до цього часу цього не зробив.

Оскільки ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 679 кв.м за вказаною адресою, на законних підставах, просила усунути перешкоди у користуванні власністю-житловим будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 шляхом позбавлення права користування та виселення з будинку ОСОБА_2, ОСОБА_4, неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.12.2017 року позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу - Філімонової В.М., ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу - Філімонової В.М., ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні власністю-житловим будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 шляхом позбавлення права користування та виселення з будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_4, неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 320 грн. судового збору з кожного.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2017 року по справі № 554/7725/ 17, на житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3

Не погодившись з рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд вирішуючи питання про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не забезпечив їх іншим житловим приміщенням для проживання, чим порушив ст. 47 Конституції України та ст. 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Вказував, що він продовжував користуватися житловим приміщенням, забезпечуючи його збереження та утримання, а ОСОБА_3 не вимагала його виселення майже рік з моменту укладення договору купівлі - продажу будинку, а тому вважає, що він на законних підставах проживав у цей період.

Зазначав, що під час розгляду справи орган опіки та піклування не надав відповідного письмового висновку щодо можливості виселення дітей житла. Місцевим судом залишено поза увагою вказану обставину, що істотно порушує права дітей на житло.

Сторони будучи належним чином повідомленні про розгляд справи до суду не з`явились.

Від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.07.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_4, відповідно до якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 житловий будинок, а остання прийняла цей будинок та сплатила за нього обговорену грошову суму.

Також встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 15.07.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу В.М. Філімоновою, зареєстрованого в реєстрі за № 567 сторони підтвердили факт повного розрахунку за продаж земельної ділянки.

Вказаний правочин був здійснений за згодою дружини продавця ОСОБА_4 та відповідно до п.2.1. договору продавцем ОСОБА_2 було гарантовано, що цей договір купівлі-продажу не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Право власності у ОСОБА_3 виникло після його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

За домовленістю сторін, ОСОБА_11 разом із сім`єю мав звільнити будинок від речей протягом місяця, однак до цього часу цього не зробив.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що позивач має право на усунення перешкод у користуванні своєю власністю, відповідачі проживають у спірному будинку без відповідної правової підстави та відмовляються у добровільному порядку виселитись із займаного ними житлового будинку, чим порушують право позивача у здійсненні права власності.

Апеляційний суд Полтавської області вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Норма статті 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь- яких осіб будь-яким способом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до вимог статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина 4статті 9 ЖК України).

Згідно зі статтею 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Частиною третьою статті 116 ЖК України визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Вказані положення узгоджуються із нормами частини першою статті 321 ЦК України.

За положеннями частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

В силу пункту 1 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Із справи вбачається, що згідно договору купівлі - продажу від 15.07.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу І.М. Філімоновою ОСОБА_3 набула права власності на земельну ділянку та будинок АДРЕСА_1.

Таким чином місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_3 на законних підставах набула права власності на будинок та земельну ділянку, а відповідачі підлягають виселенню з спірного будинку.

Доводи апеляційної скарги про порушення конституційного права на житло неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 не заслуговують на увагу, оскільки останні не мали право на спірний будинок під час укладення договору купівлі- продажу, а право користування дитей спірним будинком припинено внаслідок переходу права власності на житло до ОСОБА_3

Крім того, при укладенні правочину продавцем було гарантовано, що цей договір купівлі- продажу не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що після підписання договору купівлі- продажу фактичної передачі будинку не відбулося не беруться до уваги, оскільки після укладення договору купівлі- продажу ОСОБА_3 у втановленому законом порядку зареєструвала право власності на будинок, та як власник, мала право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Крім того, за усною домовленістю сторін ОСОБА_2 разом із сім`єю мав звільнити будинок від речей протягом місця, проте цього не зробив.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль