РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10200/17

пр. № 2/759/1610/18

08 серпня 2018 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) про розірвання попереднього договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2017 року ОСОБА_3, який здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_2, вимогами якого є розірвання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2015 р. укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.09.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений нотаріусом КМНО Анцифєровою А.М. Відповідно до умов п 1.1 договору, сторони зобов'язувались не пізніше 15.09.2020 р. укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Проте позивачем не було отримано грошових коштів від відповідача в розміри та в строки визначені цим договором, а тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.07.2017 р. провадження у справі відкрито (а.с.12).

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2018 року.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.1. вказаного попереднього договору сторони зобов'язалися не пізніше 10.09.2020 р. укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. На момент укладення попереднього договору квартира не перебувала у власності продавця, проте продавець гарантував, що набуде право власності на квартиру не пізніше 15.09.2020 року в порядку спадкування за законом. На момент підписання попереднього договору квартира належала сестрі позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 була у тяжкому стані - параліч після інсульту. Саме це було причиною укладення попереднього договору. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. 26.10.2015р. позивачем було підписано заяву про прийняття спадщини. Проте позивачем до сих пір не оформлено спадщину, зокрема квартиру АДРЕСА_2. Отже саме позивач здійснила зі свого боку всі дії з метою ухилення від підписання основного договору.

Позивач зазначає, що не отримувала кошти, передбачені п. 2.2 і 2.4 спірного договору, але таке твердження спростовується наступним. Пунктом 2.2 спірного договору передбачено, що ціна основного договору становить 149 900,00 грн. та в момент підписання та нотаріального посвідчення попереднього договору позивачу особисто відповідачем було передано 124 900,00 грн.

Відповідач також зазначає, що строк для виконання п. 2.5 відповідачем ще не настав, оскільки позивач досі не оформила спадщину. Оскільки позивачем не надано жодного доказу, що попередній договір купівлі-продажу квартири не виконується і підлягає розірванню, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного.

15.09.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений нотаріусом КМНО Анцифєровою А.М. (а.с. 4-5).

Відповідно до п. 1.1. вказаного попереднього договору сторони зобов'язалися не пізніше 10.09.2020 укласти договір купівлі-продажу квартири номер АДРЕСА_2.

На момент укладення попереднього договору Квартира не перебувала у власності продавця, проте продавець гарантував, що набуде право власності на Квартиру не пізніше 15 вересня 2020 року в порядку спадкування за законом (п. 1.2. попереднього договору).

Тобто на момент підписання попереднього договору Квартира належала сестрі позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленість, що у випадку смерті ОСОБА_5, довірені особи позивача здійснять оформлення спадщини та отримають свідоцтво про право на спадщину. Для цього позивачем 10.09.2015 було видано довіреність на ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що посвідчена Анцифєровою А.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 676 (а.с. 29). Також Позивачем 10.09.2015 р. було видано довіреність вказаних осіб, якою вона уповноважила їх продати за ціну і на умовах на свій розсуд належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 28).

Також Позивач підписала заяву про те, що вона зобов'язується протягом семи календарних днів з моменту отримання інформації про смерть своєї сестри ОСОБА_5 підготувати і завірити у нотаріуса заяву про прийняття спадщини після її смерті та надіслати вищевказану заяву Анцифєровій А.М., приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу на адресу: АДРЕСА_4 для відкриття спадщини (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. 26.10.2015 р. Позивачем було підписано заяву про прийняття спадщини (а.с. 31).

Позивачем 22.04.2016 р. було скасовано довіреність від 10.09.2015 р., що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей додається (а.с. 32).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Отже, попередній договір купівлі-продажу є зобов'язанням.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Частиною 2 ст. 613 Цивільного кодексу України передбачено що, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Позивач зазначає, що не отримувала кошти, передбачені п. 2.2 і 2.4 спірного договору, але таке твердження спростовується наступним.

Пунктом 2.2 спірного договору передбачено, що ціна основного договору становить 149 900 (сто сорок дев'ять тисяч дев'ятсот) гривень.

В момент підписання та нотаріального посвідчення попереднього договору позивачу особисто відповідачем було передано 124 900 (сто двадцять чотири тисячі дев'ятсот) гривень (п. 2.4 спірного договору).

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В даному випадку будь-яка з цих обставин відсутня, а тому спірний договір є дійсним і відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач сама підтвердила факт передачі грошових коштів у сумі 124 900 грн., погодивши та підписавши у нотаріуса всі умови спірного договору.

Щодо твердження позивача про невиконання п. 2.2. та 2.4 спірного договору в порядку та в строки, визначені Договором, слід зазначити наступне.

Ціна основного договору, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 становить 149 900 грн., 124 900 грн. з яких було передано відповідачем в день підписання та нотаріального посвідчення спірного договору. Пунктом 2.5. спірного договору передбачено, що покупець сплачує продавцю 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень протягом 10 днів з дня прийняття продавцем спадщини, до складу якої входить квартира.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до сих пір не оформлено спадщину, зокрема квартиру АДРЕСА_2, що в свою чергу свідчить про те, що позивач здійснила зі свого боку всі дії з метою ухилення від підписання основного договору.

Слід зазначити, що п. 6.1 спірного договору передбачено, що попередній договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення, і діє до виконання усіх своїх зобов'язань зо цим договором. Пунктом 8.2 передбачено, що якщо дата та час укладення основного договору не будуть додатково погоджені сторонами, то для укладення основного договору сторони мають з'явитись об 11 годині 00 хвилин 15 вересня 2020 року за адресою робочого місця нотаріуса. Звертаємо увагу, що строк виконання підписання основного договору ще не настав.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Статтею 651 Цивільного кодексу України, передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач та відповідач погодили всі умови спірного договору, спірний договір було виконано в повному обсязі. Строк для виконання п. 2.5 відповідачем ще не настав, оскільки позивач досі не оформила спадщину.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, позивачем не надано жодного доказу, що попередній договір купівлі-продажу квартири не виконується і підлягає розірванню, натомість відповідачем повністю доведено виконання умов спірного договору.

Керуючись ст. ст. 203, 509, 525, 613, 614, 627 ЦК України, ст.ст.6, ч. 13 ст. 7, 8-13, 18, 19,77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) про розірвання попереднього договору купівлі-продажу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць