АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року м. Чернівці

справа № 2-688/2011

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Яремка В.В.,

секретар: Андрушків С.П.,

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач: Чернівецька міська рада,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2011 року, ухваленого під головуванням судді Проскурняка І.Г., -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2011 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на самочинно добудований коридор (2-1) площею 17,20 м.кв., кухню (2-4) 15,70 м.кв., ванну кімнату (2-5) 8,60 м.кв., вбиральню (2-6) 1,40 м.кв., комору (2-7) 8,90 м.кв., коридор (2-8) 1,80 м.кв., кімнату (2-9) 22,40 м.кв., комору (2-10) 2.80 м.кв., переобладнану кухню під коридор (2-3) 8,20 кв.м., та загалом на квартиру №2 по вул. Чудейській, м. Чернівці. Загальна площа 102,50 м.кв., в тому числі житлова 37,90 м.кв.

На зазначене рішення ОСОБА_6, як особа, яка не брала участі в розгляді справи, однак питання про права та обовязки якої вирішено судом у оскарженому рішенні, подав апеляційну скаргу, якою порушено питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що в матеріалах справи наявна його нотаріально засвідчена заява, з якої вбачається, що ОСОБА_6 надав позивачам згоду на добудову житлових приміщень до квартири АДРЕСА_1 та добудову вигрібної ями біля будинку, в якому знаходиться квартира, згідно з технічною документацією.

Провадження №22-ц/794/859/18 Категорія 5

Вказує, що за їх домовленістю на горищі будинку не мало бути жодного житлового приміщення, а прибудова не повинна була перевищувати, як і в нього 45 кв.м., саме на цих умовах він і давав згоду на перепланування.

Окрім того, дружина апелянта ОСОБА_7 не давала згоду позивачам на проведення перепланування, та посилається на те, що він не був залучений до участі у справі, як і інші співвласники.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України (в редакції 2004 року) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Згідно з п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Так, відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що самочинно збудований житловий будинок за адресою вул. Чудейська, 2 в м. Чернівці є технічно можливим для вводу в експлуатацію та не порушує права чи інтереси інших осіб, з чим не може погодитися колегія суддів.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності №19330 від 20.06.1996 року кв.№2 по вул. Чудейська, 2 м. Чернівці належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності (а.с.30).

Згідно довідки-характеристики ЧКОБТІ №2683 від 30.08.2011 року вбачається, що в житловому будинку по вул. Чудейська, 2 в м. Чернівці та його надвірних спорудах виконані переобладнання і добудови, а саме: самовільно добудовано коридор (2-1) площею 17,20 м.кв., кухню (2-4) 15,70 м.кв., ванну кімнату (2-5) 8,60 м.кв., вбиральню (2-6) 1,40 м.кв., комору (2-7) 8,90 м.кв., коридор (2-8) 1,80 м.кв., кімнату (2-9) 22,40 м.кв., комору (2-10) 2.80 м.кв., переобладнану кухню під коридор (2-3) 8,20 кв.м. (а.с.20).

В матеріалах справи, крім інших, наявна нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 від 29.07.2011 року, з якої вбачається, що ним надано згоду позивачам, які є співвласниками квартири №2, що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул.Чудейська, 2, на добудову житлових приміщень до зазначеної вище квартири та на добудову вигрібної ями біля будинку, в якому знаходиться ця квартира, згідно з технічною документацією. Згода ОСОБА_6 вбачає набуття чинності за умови, а саме з моменту розбору приміщень на мансарді, які знаходяться над квартирою №3 в будинку №2 по вул. Чудейська м. Чернівці (а.с.17).

Отже, право використання мешканцями квартири №2 приміщень коридору (2-8) 1,80 м.кв., кімнати (2-9) 22,40 м.кв., комори (2-10) 2.80 м.кв. не погоджувалося.

Згідно ч.2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

З п.1.3. резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_8 та інших громадян про офіційне тлумачення положень п.2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) вбачається, що Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

09 листопада 2011 року Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень п.2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення п.2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N2482-XII (2482-12) зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Відповідно до витягу відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 станом на 24.04.2009 року набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 м Чернівці на підставі укладеного договору купівлі-продажу ВМС/982612 (а.с.72-73).

Таким чином, вбачається порушення права ОСОБА_6 як співвласника будинку №2 по вул. Чудейська м. Чернівці на використання горища та коридору до нього з коморою, що є допоміжними приміщеннями.

Що стосується посилання апелянта на відсутність згоди його дружини ОСОБА_7 на добудову квартири АДРЕСА_3, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

29.07.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1066 (а.с.74).

В силу ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Оскільки ОСОБА_6 був титульним володільцем придбаної квартири №3 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7, то надання окремої згоди останньою не вимагалося, оскільки діяла презумпція згоди, яка була виражена ОСОБА_6

Крім того, земельна ділянка під будинком по вул. Чудейській, 2 м. Чернівці перебуває в комунальній власності, отже і погоджене ОСОБА_6 самочинне будівництво інших приміщень (коридору (2-1) площею 17,20 м.кв., переобладнаної кухні під коридор (2-3) 8,20 кв.м., кухні (2-4) 15,70 м.кв., ванної кімнати (2-5) 8,60 м.кв., вбиральні (2-6) 1,40 м.кв., комори (2-7) 8,90 м.кв.) прав апелянта не порушує.

Відповідно до пп. 1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2011 року в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на самочинно добудовані приміщення коридору (2-8) 1,80 м.кв., кімнати (2-9) 22,40 м.кв., комори (2-10) 2.80 м.кв. в квартирі АДРЕСА_4 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог у цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий підпис /ОСОБА_11/

Судді підписи /ОСОБА_12, ОСОБА_13/