Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 642/1581/15-ц

провадження № 61-2938св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І ., Бездітка В. М., від 22 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування.

Позовна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивована тим, що вони є власниками 44/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1. Власником іншої частини квартири є ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У спільному володінні та користуванні позивачів та відповідачів є приміщення загального користування: коридор, вбиральня, ванна кімната та кухня.

Зазначали, що відповідачі постійно створюють їм перешкоди у користуванні спільною кухнею.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили, з урахуванням порядку користування кухнею, що склався між сторонами (позивачі користуються частиною кухні, яка протилежна від дверей до кухні), зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні місцями загального користування у вказаній квартирі - кухнею, звільнити місця для проходу від дверного отвору до кухні, вздовж стіни, де розташовані вікна, на ширину 1,0 м та звільнити вздовж глухої стіни, довжиною 5,65 м, де розташовані газові плити, на відстані 2,49 м (в сторону дверей) від кута між глухою стіною довжиною 5,65 м та глухою стіною довжиною 2,7 м місце від навісних кухонних меблів та газової плити відповідачів. Також просили заборонити відповідачам у подальшому чинити вказані дії.

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні місцями загального користування у зазначеній комунальній квартирі, як її співвласник.

Вказувала на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чинять їй перешкоди у користуванні кухнею, а саме: будь-якої згоди демонтували одну варочну газову плиту та встановила другу раковину (мийку) для миття посуду з підключенням до неї водопостачання та водовідведення.

Крім того, без будь-якої згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розподілили приміщення кухні на дві частини, між якими самовільно встановили перпендикулярну перегородку. Прохід на свою частину кухні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснюють через частину кухні, яку вони залишили їй. Частина кухні, яку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають своєю, заставили кухонними меблями та іншими предметами, які не повинні зберігатися на кухні.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_6 просила зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні кухнею в комунальній квартирі АДРЕСА_1, а саме: демонтувати в приміщенні кухні самовільно встановлену перпендикулярно стіні довжиною 5,65 м перегородку, звільнити кухню від сторонніх предметів, поновити третю варочну газову плиту; зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у подальшому не чинити перешкод у користуванні місцями загального користування - кухнею та підтримувати правила користування місцями загального користування та добросусідства.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у складі судді Євтіфієва В. М. від 04 квітня 2016 року залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_7

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова у складі судді Конєва А. О. від 19 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Усунуто перешкоди у користуванні приміщенням кухні, зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користуванні місцями загального користування в квартирі АДРЕСА_1, а саме кухнею, шляхом звільнення місця проходу від дверного отвору до кухні, вздовж стіни, де розташовані вікна, на ширину 1,0 м.

У решті позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні місцями загального користування - кухнею в комунальній квартирі АДРЕСА_1, а саме: демонтувати в приміщенні кухні самовільно встановлену перпендикулярно стіні довжиною 5,65 м перегородку, поновити третю варочну газову плиту.

У решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з висновком комплексної судової будівельно-технічної та пожежно-технічної експертизи від 25 грудня 2015 року порядок користування кухнею як приміщенням не визначається, так як кухня вже є частиною порядку користування досліджуваною квартирою, оскільки кухня знаходиться в спільному користуванні та всі співвласники мають право користуватись нею у рівних частках.

Оскільки прохід вздовж вікна повинен бути не менш 0,8 м, а кухонні меблі, які належать відповідачам, звужують вказаний похід, що встановлено висновком експертизи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні місцями загального користування в квартирі - кухнею, шляхом звільнення місця проходу від дверного отвору до кухні, вздовж стіни, де розташовані вікна, на ширину 1,0 м.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в частині зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні місцями загального користування - кухнею шляхом зобов'язання останніх демонтувати в приміщенні кухні самовільно встановлену перпендикулярно стіні довжиною 5,65 м перегородку, поновити третю варочну газову плиту.

Суд, відмовляючи у задоволенні вимог про зобов'язання не чинити у подальшому перешкод у користуванні місцями загального користування - кухнею, зазначив, що суд вирішує захист прав, які порушені, та в обов'язок суду не входить вирішення питання про захист порушених прав у майбутньому.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні місцями загального користування - кухнею в комунальній квартирі АДРЕСА_1, а саме: поновити третю варочну газову плиту, скасовано та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поновити третю варочну газову плиту та, відмовляючи у задоволенні вказаних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 не надала доказів на підтвердження того, що третя варочна газова плита була демонтована саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та в який саме час.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_7 звільнити місце проходу від дверного отвору до кухні, вздовж стіни, де розташовані вікна, на ширину 1,0 м та зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлену в приміщенні кухні перегородку.

У січні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили змінити рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог та в частині задоволення зустрічного позову, ухвалити нове рішення, яким задовольнити їхній позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Касаційна скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не встановив обставин справи, а саме щодо наявності у приміщенні кухні самовільно встановленої перегородки, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували її існування.

Також зазначали, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні їхніх позовних вимог щодо заборони відповідачу в подальшому чинити дії, що порушують права позивачів на користування приміщенням кухні.

Рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 не оскаржується, а тому в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

У березні 2018 року ОСОБА_7 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що ОСОБА_4 є власником 44/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1, в якій також проживає та зареєстрований її чоловік ОСОБА_5

Співвласниками вказаної комунальної квартири є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким належить 56/100 частини квартири. У квартирі також зареєстрований син відповідача - ОСОБА_8, який не є співвласником квартири.

Квартира АДРЕСА_1 - комунального типу, на дві сім'ї, складається із семи жилих кімнат та приміщень загального користування - санвузла, ванної та кухні.

Також у справі, що переглядається, установлено, що згідно з актами комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс») від 21 жовтня 2013 року та від 03 лютого 2015 року, комісія проводила обстеження кухні загального користування, площею 15,3 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 та встановила, що ОСОБА_6, встановивши хаотично предмети старих меблів та побутових пристроїв, перешкоджає сім'ї ОСОБА_4 нормальному користуванню місцями загального користування в квартирі комунального типу.

Згідно з актом КП «Жилкомсервіс» від 30 квітня 2015 року ширина отвору дверей у приміщенні кухні складає 90 см. ОСОБА_6 звужено прохід для сім'ї ОСОБА_4 в частину приміщення кухні загального користування к сантехнічним та газовим приладам шляхом хаотичного встановлення старих меблів. ОСОБА_4 легкою поліетиленовою шторою відділила частину кухні загального користування, яка знаходиться у її користуванні.

З акта КП «Жилкомсервіс» від 12 жовтня 2016 року вбачається, що в приміщені кухні встановлені 2 газових плити та 2 кухонні мийки. У приміщені кухні загального користування ОСОБА_6 шляхом самовільного розташування предметів кухонних меблів перешкоджає вільному проходу (прохід складає близько 39 см) до газових та сантехнічних приладів сім'ї ОСОБА_4, чим здійснює перешкоди в користуванні кухнею загального користування іншим власникам.

Згідно з висновком комплексної судової будівельно-технічної та пожежно-технічної експертизи від 25 грудня 2015 року, з урахуванням порядку користування, який склався між трьома співвласниками спірної квартири, згідно з яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 займають дальню (стосовно дверей) частину кухні, а ОСОБА_6 займає частину кухні ближчу до вхідних дверей до кухні, визначити користування приміщенням кухні неможливо.

Відповідно до чинних будівельних норм та вимог пожежної безпеки ширина дверного отвору, який веде до приміщення кухні, повинна бути не меншою за 0,8 м. Згідно з чинними будівельними нормами та вимогами пожежної безпеки перекриття дверного отвору вздовж стіни, де розташовані вікна, кухонними меблями, звужуючи прохід до 50 см, не дозволяється.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої та другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинене порушене право та з яких підстав.

У справі, що переглядається, апеляційний суд, враховуючи висновок комплексної судової будівельно-технічної та пожежно-технічної експертизи від 25 грудня 2015 року, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні кухнею шляхом звільнення від навісних кухонних меблів та газової плити, оскільки кухня знаходиться в спільному користуванні співвласників та усі співвласники мають право користуватись нею у рівних частках.

Також суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо заборони відповідачу в подальшому чинити дії, що порушують права позивачів на користування приміщенням кухні, оскільки суд захищає порушені права та не зобов'язаний вирішувати питання про захист ймовірно порушених прав у майбутньому.

Установивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відокремили частину приміщення кухні загального користування, встановивши перегородку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 про зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 демонтувати в приміщенні кухні самовільно встановлену перпендикулярно стіні перегородку.

Доводи касаційної скарги про те, що у приміщенні кухні відсутня самовільно встановлена перегородка є безпідставними.

Так, згідно з протоколом огляду місця події, складеним слідчим СВ Ленінського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківські області 15 квітня 2015 року, під час огляду приміщення кухні в комунальній квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що посередині кухні на висоті 2 м на мотузці висить фіранка, яка розділяє приміщення на дві частини (а. с. 156).

Згідно з актом КП «Житкомсервіс» від 30 квітня 2015 року комісія проводила обстеження кухні загального користування у квартирі АДРЕСА_1 та встановила, що ОСОБА_4 легкоз'ємною поліетиленовою шторою відокремила частину приміщення кухні загального користування, яка знаходиться в її користуванні, що підтверджується фототаблицею (а. с. 69, 73).

Суд апеляційної інстанції, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, та враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відокремили частину приміщення кухні загального користування поліетиленовою шторою, тобто встановили перегородку, дійшов правильного висновку про зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 демонтувати вказану самовільно встановлену перегородку.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. У силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников Ю. В. Черняк