Постанова Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 297/1026/14-ц

провадження № 61-14388св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

представник позивача - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року у складі судді Гал Л. Л. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Джуги С. Д., Мацунича М. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «АК Промінвестбанк» (далі - ПАТ «АК Промінвестбанк») та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «АК Промінвестбанк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло право грошової вимоги з боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення, у тому числі право вимоги за договором кредиту № 201/7-06 від 31 серпня

2006 року, укладеним між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_2 на суму 200 тис. грн, та договором поруки від 24 травня 2007 року, укладеним між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_4

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 01 лютого 2014 року виникла заборгованість у розмірі 486 183 грн 43 коп., із яких: 229 774 грн 28 коп. - тіло кредиту, 225 894 грн 54 коп. - заборгованість за процентами, 30 514 грн 51 коп. - пеня, яку позивач просив стягнути із солідарних боржників.

Заочним рішенням Брегівського районного суду Закарпатської області

від 10 грудня 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 486 183 грн

43 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржник ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у сумі 250 тис. грн, але взяті на себе зобов'язання за договором не виконує належним чином, тому позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» є обґрунтованими. Враховуючи те, що ОСОБА_4 виступив поручителем ОСОБА_5, то він несе з боржником солідарну відповідальність.

Справу в судах апеляційної інстанції розглядали неодноразово.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відхилено. Заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, станом на 01 лютого 2014 року виникла заборгованість у розмірі 486 183 грн 43 коп., із яких: 229 774 грн 28 коп - тіло кредиту, 225 894 грн 54 коп - заборгованість за процентами, 30 514 грн 51 коп. - пеня.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вони просять скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Судом апеляційної інстанції не враховано висновки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року, якою справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Не проведена фінансово-бухгалтерська експертиза для перевірки правильності нарахувань за кредитним договором, не надана судом можливість отримати рахунок для її оплати, та не враховані висновки криміналістичної експертизи з дослідження підпису, якою не встановлено, ким саме, ним чи іншою особою виконаний підпис у договорі поруки.

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ТОВ «Кредитні ініціативи» на касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у якому воно вказало, що заборгованість підтверджується розрахунком боргу, новим кредитором належним чином підтверджено у суді право вимоги по спірному кредитному договору та направлення боржникам повідомлення про право вимоги, при проведенні експертизи експертом було вказано, що з боку

ОСОБА_4 були наявні ознаки навмисної зміни підпису та незвичні умови виконання останнім свого підпису.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 31 серпня 2006 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит № 201/7-06, згідно з яким останній отримав грошові кошти у сумі 200 тис. грн зі сплатою 19 % річних та кінцевим терміном повернення до 30 серпня 2026 року.

24 травня 2007 року сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін до договору про іпотечний кредит від 31 серпня 2006 року № 201/7-06 про збільшення розміру кредиту до 250 тис. гривень. У пункті 2.2. договору зазначено, що за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 18 % річних.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору 24 травня 2007 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк», який є правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги.

Належність переходу прав кредитора у зобов'язанні до ТОВ «Кредитні ініціативи» встановлено судами на підставі дослідження оригіналів договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року із додатком № 1 (реєстр позичальників) та додатком № 2 (акт приймання-передачі додаткового реєстру позичальників в електронній формі), договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року. У матеріалах справи містяться докази відповідного повідомлення відповідачів про зміну кредитора (а.с. 21-25 т. 1).

На виконання вказівок колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які були зазначені в ухвалі

від 17 лютого 2016 року ухвалами колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року у справі було призначено комплексну фінансово-бухгалтерську експертизу та судову почеркознавчу експертизу (а.с. 199-201 т. 2, а.с. 20-27 т. 3).

Із висновку № 3238 криміналістичної експертизи з дослідженням підписів по матеріалами цивільної справи №297/1026/14-ц Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 07 серпня 2016 року вбачається, що встановити, ким саме: ОСОБА_4 чи іншою особою, виконаний підпис у договорі поруки № 183/12-07 від 24 травня 2007 року не виявилося можливим. У цьому висновку експерт зазначив про те, що встановленні розбіжності в підписі не можуть слугувати підставою для виключення ОСОБА_4 із числа можливих виконавців спірного підпису, так як ці розбіжності могли бути зумовлені навмисною зміною власного підпису або незвичними умовами виконання підпису самим ОСОБА_4

(а.с. 33-34 т. 3).

У супровідному листі Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 394 від 27 липня 2017 року вказано, що ОСОБА_2 станом на 27 липня 2017 року не було сплачено рахунок за проведення експертизи, який було направлено відповідачу 30 листопада 2016 року. У зв'язку з цим відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня

1998 року матеріали цивільної справи було повернуто, а ухвалу суду залишено без виконання (а.с. 40 т. 3).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України та частиною другою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій, установивши характер спірних правовідносин та дослідивши наявні в справі докази, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором у солідарному порядку, що відповідає нормам цивільного законодавства України.

Судом апеляційної інстанції враховані висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року, якою справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, щодо сприяння у всебічному і повному з'ясуванні обставин справи та забезпечення змагальності сторін, судом були призначені фінансово-бухгалтерська та судова почеркознавча експертиза.

Посилання заявника на те, що судом не було проведено фінансово-бухгалтерська експертиза для перевірки правильності нарахувань за кредитним договором, оскільки йому не надана судом можливість отримати рахунок для її оплати є безпідставними, оскільки ця експертиза та криміналістична експертиза підпису поручителя у договорі поруки була призначена за його клопотанням і на заявника судом покладено обов'язок її оплати, проте заявник оплатив лише вартість криміналістичної експертизи, тому ухвала про призначення фінансово-бухгалтерської експертизи була повернута суду без виконання у зв'язку з невиконанням обов'язку її оплати саме заявником. Разом із тим, заявник не надав доказів, які могли свідчити про неправильність розрахунків боргу та не спростував розміру заборгованості, яка підтверджується розрахунком боргу.

Проведена експертиза підпису поручителя не виключила ОСОБА_4 із числа можливих виконавців спірного підпису. Всилу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, недійсність якого прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які просять скасувати ОСОБА_2 та ОСОБА_4, є правильними й законними та обґрунтованими.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області

від 10 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області

від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк