Справа № 564/2789/18
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Дей В.В.
позивача - не з'явився
відповідача - не з'явився
третя особа - не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області цивільну справу №564/2789/17 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області (с. Злазне Костопільського району Рівненської області, вул.Шкільна 2) про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_3 внуки позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишились без піклування у результаті вбивства матері дітей ОСОБА_5 її чоловіком ОСОБА_2, який у подальшому за вироком Рівненського районного суду Рівненської області визнаний винуватим у вчиненні злочину та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк тринадцять років і на даний момент відбуває покарання. У подальшому розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано статус дітей позбавлених батьківського піклування, встановлено опіку над дітьми та призначено позивача їх опікуном. Вказує, що батьки дітей розлучені Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.03.2017 року у справі № 564/182/17 і вказаним рішенням з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 грн. кожну дитину щомісяця, а ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 11.07.2018 року у виконавчому провадженні стягувача замінено на неї. Також зазначає, що до розірвання шлюбу відповідач не цікавився вихованням дітей, не піклувався про них та не здійснював їх утримання і дочка проживала з дітьми у неї. Після засудження від відповідача жодного разу не надходили аліменти на утримання дітей.
Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву у якій просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився. Про дату, час а місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. За весь час розгляду справи, відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позов.
Третя особа не забезпечила явку представника у судове засідання, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 02.10.2018 року № 3178/01-31/18.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно доч.1ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 14.05.2012 року Постійненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис за №11.
ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 23.08.2013 року виконавчим комітетом Постійненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис за №26.
Батьками дітей відповідно до свідоцтв є ОСОБА_2 та ОСОБА_5.
Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07.03.2017 року у справі № 564/182/17 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано, вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 01.02.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим виконавчим комітетом Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис за №24.
Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 26.07.2017 року № 233 Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування.
Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 01.08.2017 року № 237 Про встановлення опіки над дітьми, позбавленими батьківського піклування опікуном малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призначено ОСОБА_1.
Відповідно до вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 20.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 11.07.2018 року № 564/182/17 замінено стягувача у виконавчому провадженні по виконанню рішення Костопільського районного суду Рівненської області від .07.03.2017 року у справі № 564/182/17 ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на ОСОБА_1
Відповідно до довідки від 18.09.2018 року № 03-11-23, виданої Ківерцівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року за виконавчим листом № 564/182/17, який видано про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину.
Відповідно до листа Державної установи «Цуманська виправна колонія №84» від 25.09.2018 року № 84/9114/4, засуджений ОСОБА_2 дійсно відбуває покарання в ДУ «Цуманська виправна колонія №84» з 15.05.2018 року по даний час та перебуває на повному державному утриманні. Кінець строку покарання - 14.07.2030 року.
Відповідно до інформації про участь родичів із батьківської сторони у вихованні, навчанні , утриманні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, учня 1 класу філії с.Вигін Злазненської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 17.09.2018 року № 213 за період навчання неповнолітнього ОСОБА_3 родичі зі сторони батька жодного разу його не навідували, не цікавились його шкільним життям та участі у матеріальному забезпеченні першокласника не брали.
Відповідно до листа Злазненського ДНЗ «Казка» від 19.09.2018 року № 15, за час перебування у дошкільному закладі дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 родичі зі сторони батька у вихованні, навчанні та у триманні дітей участі не приймають, діти мають хороші стосунки з дідусем та бабусею (опікунами), у сім'ї створені належні умови, опікуни цікавилися успіхами та поведінкою дітей, опікуни намагалися забезпечити дітям різнобічний повноцінний розвиток.
Відповідно до листа Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області від 19.09.2018 року № 8259/212/01-2018, ОСОБА_2 за період з 2012 року по 2018 рік до адміністративної відповідальності не притягувався.
Відповідно до характеристики на ОСОБА_2, наданої Деражненською сільською радою 20.09.2018 року за № 765, ОСОБА_2 ніде не працював, жив за рахунок тимчасових заробітків, розлучений, має двох неповнолітніх дітей, в стані алкогольного сп'яніння влаштовував сварки та бійки через що дружина його залишила і пішла жити до мами, повагою та авторитетом серед односельчан не користувався.
Відповідно до висновка органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 02.10.2018 року № 3178/01-31/18 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 Сімейного кодексу України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Враховуючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 вже тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 та неповнолітньої дочки ОСОБА_4, що повністю відповідає інтересам та бажанню дитини.
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
Таким чином, позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164-166, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області (с. Злазне Костопільського району Рівненської області, вул.Шкільна 2) про позбавлення батьківських прав - задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований в АДРЕСА_2) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4, видане 14.05.2012).
Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований в АДРЕСА_2) батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5, видане 23.08.2013).
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований в АДРЕСА_2) в дохід Держави судовий збір у розмірі 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У зв'язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного судового рішення 27.12.2018.

СуддяВ. В. Левчук