Дата документу 17.08.2018
ЄУ № 420/485/18
Провадження №2/420/368/18
У Х В А Л А

14 серпня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього заборгованість в розмірі 94333,66 грн., що складається з суми вкладу 75000,00 грн. та 19333,66 гр. відсотків.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.05.2018 провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про передачу справи на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, посилаючись на те, що місцезнаходженням відповідача є м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, що належить до територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва; а також на те, що належне обґрунтування того, що позов стосується прав споживача, у позовній заяві відсутнє.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти клопотання, вважає, що справа підсудна Новопсковському районному суду Луганської області.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У рішенні від 10.11.2011 №15-рп/2011 Конституційний Суд України зазначає, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Із позовної заяви вбачається, що предметом заявлених позовних вимог є відносини, які виникли внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту), а саме договору №007-12506-250614 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для Своїх) у гривнях від 25.06.2014.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Таким чином, укладання договору банківського вкладу (депозиту) не є відносинами споживчого кредитування в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а отже, дія цього закону на дані правовідносини не поширюється, що в свою чергу унеможливлює застосування ч.5 ст. 28 ЦПК України щодо підсудності за вибором позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №826/14118/16

Положенням ч. 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» є вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001.

Отже, згідно із встановленими правилами підсудності, дана справа не належить до територіальної юрисдикції Новопсковського районного суду Луганської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч.3 ст.31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше 5 днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше 5 днів після залишення її без задоволення.

Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

За таких обставин, суд вважає за необхідне клопотання представника відповідача задовольнити та передати цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 27, 31-32, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2М про передачу справи за підсудністю задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості передати на розгляд до Печерського районного суду міста Києва за підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 серпня 2018 року.

Повний текст ухвали складено в нарадчій кімнаті 17 серпня 2018 року.

Суддя: В.В. Пронька