Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 385/1050/17
№ провадження 22-ц/781/97/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Сліпенко Р.Ю.
Доповідач Чельник О. І.
ПОСТАНОВА

іменем України

09.01.2018 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

за участі секретаря: Двоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Гайворонської міської ради про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Гайворонської міської ради про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову вказала, що 15 квітня 1992 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого за №739. Вказала, що 25 грудня 1997 року рішенням Гайворонської міської ради за №489 їй було передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1. В квітні 2015 року вона звернулась з заявою до Гайворонської міської ради про надання їй дозволу на замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте, рішенням 44 сесії Гайворонської міської ради шостого скликання від 25 квітня 2015 року за №2592 їй було відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на те, що дана земельна ділянка є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку. Постановою Ульяновського районного суду від 18 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено та визнано протиправним рішення 44 сесії Гайворонської міської ради шостого скликання від 25 квітня 2015 року за № 2592, рішення сесії в цій частині скасовано. Постанова набрала законної сили. Вказала, що внаслідок протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2 на деякий час була позбавлена можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, що викликало у неї моральні страждання. Також зазначила, що вважає себе ошуканою, що негативно позначилося на її психічному стані, змусило її сильно нервувати і переживати, що спричинило порушення її звичного життєвого укладу, оскільки була змушена захищати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато часу та матеріальних коштів. Розмір моральної шкоди оцінила у 10000 грн. Посилаючись на зазначені обставини просила стягнути з Гайворонської міської ради моральну шкоду у зазначеному розмірі.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Гайворонська міська рада направила до суду письмові заперечення, у яких просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів ухвалила слухати справу у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 15 квітня 1992 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого за №739 (а.с.8).

Рішенням Гайворонської міської ради від 25 грудня 1997 року за №489 було передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, розміром 360 кв.м., в тому числі під будівлями 105 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.9).

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до Гайворонської міської ради про надання їй дозволу на замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте, рішенням 44 сесії Гайворонської міської ради шостого скликання від 25 квітня 2015 року №2592 у задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено.

Судом встановлено, що постановою Ульяновського районного суду від 18 січня 2017 року, позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано протиправним рішення 44 сесії Гайворонської міської ради шостого скликання від 25 квітня 2015 року за № 2592, рішення сесії в цій частині скасовано. Дана постанова набрала законної сили 24 січня 2017 року (а.с.10-14).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт завдання моральної шкоди та не надано доказів, що ОСОБА_2 перенесла фізичний біль чи стрес, також не надала жодних доказів щодо погіршення стану здоров'я позивача при захисті своїх прав у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Частиною першою статті 15 ЦК Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з вимогами ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 4 вказаної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилалася на те, що внаслідок протиправної поведінки Гайворонської міської ради їй була заподіяна моральна шкода, яка обмовлена душевними стражданнями, значним погіршенням стану здоров'я, оскільки вона була вимушена захищати своє право в судовому порядку.

На підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 зазначила лише перелік обставин, які, на її думку, свідчать про заподіяння їй моральної шкоди, однак, як вірно визначено судом першої інстанції, позивачем, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, який діяв на час ухвалення рішення, не надано доказів, які б підтверджували наявність факту заподіяння моральної шкоди та існування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою.

Сам факт визнання постановою Ульяновського районного суду від 18 січня 2017 року протиправним рішення 44 сесії Гайворонської міської ради шостого скликання від 25 квітня 2015 року за №2592 та його скасування, не може слугувати підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки за ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень хоч і відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від вини, проте позивачем має бути доведено заподіяння такої шкоди відповідачем.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, носять формальний характер, не підтверджені відповідними доказами та висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390ЦПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст складено 12 січня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: С.А. Кіселик

Л.В. Суровицька