Справа № 758/2650/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюк В.В.,за участю секретаря судового засідання Мишак І.Ю., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Київпастранс» (надалі за текстом - відповідач) матеріального збитку в сумі 57875,79 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1800 грн.; витрат на телеграму в сумі 325 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 2600 грн., судовий збір в сумі 704,90 грн.

В обґрунтуванні своїх вимог зазначив, що 10.08.2017 р. приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 (надалі за текстом - ОСОБА_4.) керуючи тролейбусом «ЛАЗ» д.н.з. НОМЕР_6, в м. Києві по вул. Стеценка, 14, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, чим порушила вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Citroen Nemo», д.н.з. НОМЕР_2, який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

13.10.2017 р. Постановою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/11136/17) ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та у зв'язку з порушенням своїх майнових прав, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, додатково надав свої пояснення по суті заявлених вимог.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні, суду надала письмовий відзив на позовну заяву. Додатково пояснила, що наданий позивачем звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту № 1067 від 25.08.2017 р. - відповідач вважає неналежним доказом на підтвердження розміру спричиненої внаслідок ДТП шкоди, оскільки такий висновок базується на акті огляду транспортного засобу № 1067 від 11.08.2017 р., який було складено за відсутності представника відповідача. Вимоги щодо стягнення витрат на телеграму відповідач також вважає безпідставними, оскільки така телеграма була направлена директору відповідача після проведення огляду транспортних засобів спеціалістом. Факт надання послуг з оцінки майна відповідач вважає непідтвердженим, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи відповідного договору, укладеного з суб'єктом оціночної діяльності. Покладення на відповідача витрат на правову допомогу відповідач вважає безпідставним з огляду на відсутність доказів надання такої допомоги саме адвокатом. Окрім того, представник відповідача вважає недоведеним розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що договором вартість таких послуг по складанню позовної заяви передбачена в сумі 1800 грн., а доказів надання інших послуг до матеріалів справи позивачем не надано. Фактична сплата послуг з надання правової допомоги по складанню позовної заяви в сумі 2600 грн. не підтверджено позивачем фінансовими документами.

Третя особа на призначені судові засідання 06.04.2018 р., 26.04.2018 р. та 18.05.2018 р. не з'явилася, повідомлялася належним чином, свої пояснення щодо позову або відзиву суду не надала.

Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши учасників даного судового розгляду, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

10.08.2017 р., близько 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Лаз» НОМЕР_6, в місті Києві, по вулиці Стеценка, 14, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, чим порушила вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Citroen», д.н.з. НОМЕР_2, який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Керування транспортним засобом «Citroen», д.н.з. НОМЕР_2 здійснював позивач у даній справі.

ОСОБА_4 в момент вчинення ДТП здійснювала керування тролейбусом під час виконання своїх трудових обов'язків в КП «Київпастранс».

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13.10.2017 р. у справі № 758/11136/17 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 10). Вказана Постанова набрала законної сили, а тому викладені в ній обставини, з огляду на приписи ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

11.08.2017 р. між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено договір на проведення оцінки майна, за яким останній зобов'язався виконати роботи з оцінки вартості збитку, завданого власнику КТЗ «Citroen Nemo», д.н.з. НОМЕР_2. ФОП ОСОБА_5 має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 22.12.2012 р. МФ № 8652. ФОП ОСОБА_5 належним чином виконав свої зобов'язання за договором на проведення оцінки майна від 11.08.2017 р., що підтверджується підписаним обома сторонами договору, Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000758 від 25.08.2017 р. на суму 1800 грн. (а.с. 27).

Так, 25.08.2017 р., за замовленням позивача, ФОП ОСОБА_5 склав Звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту № 1067 від 25.08.2017 р., відповідно до якого шкода, спричинена власника автомобілю «Citroen», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 10.08.2017 р. - складає 57875,79 грн. (а.с. 11-12).

Статтею 22 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено поняття збитків: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для відшкодування шкоди необхідно довести склад цивільного делікту, а саме одночасну наявність наступних фактів: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина завдавача шкоди.

Як встановлено судом, внаслідок ДТП, з вини ОСОБА_4, яка керувала тролейбусом під час виконання своїх трудових обов'язків з відповідачем - позивачу було завдано шкоду.

Окрім того, внаслідок ДТП позивач був вимушений здійснити оцінку пошкоджень власного автомобіля, у зв'язку з чим, йому було спричинено збитки в сумі 1800 грн., як здійсненні витрати з оплати послуг оцінювача.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено склад деліктного порушення щодо пошкодження відповідачем автомобіля позивача та понесення витрат на автотоварознавче дослідження.

Згідно зі Звітом з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту № 1067 від 25.08.2017 р., розмір шкоди, спричиненої відповідачем позивачу, становить 57875,79 грн.

Судом не береться до уваги, твердження відповідача про те, що вищевказаний Звіт є неналежним доказом, оскільки такий висновок базується на акті огляду транспортного засобу №1067 від 11.08.2017 р., який було складено за відсутності представника відповідача. Адже, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» такої імперативної вимоги, як участь всіх учасників ДТП при проведення огляду транспортного засобу, не передбачено.

Окрім того, за приписами ч. 2 ст. 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. В матеріалах справи відсутні докази притягнення оцінювача ФОП ОСОБА_5 до відповідальності за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків від пошкодження автомобіля внаслідок ДТП в сумі 57875,79 грн. та витрати за проведення незалежної автотоварознавчої експертизи в сумі 1800 грн., а отже й про задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитку в сумі 325 грн. за направлення відповідачу телеграми. Адже, в матеріалах справи відсутні докази наявності складу деліктного порушення в цій частині. Так, наданий позивачем чек та повідомлення про відправлення - не свідчать, що витрати позивача в сумі 325 грн. за направлення телеграми понесені ним саме, у зв'язку з проведенням огляду пошкоджень автомобіля чи з інших причин, пов'язаних із ДТП.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За приписами ч. 2 ст. 60 ЦПК України, під час розгляду справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

З огляду на приписи ст. 16 ЦПК України, дана справа є малозначною, а отже в ній допускається представництво інтересів сторони особою, яка не має статусу адвоката, але відповідає вимогам ч. 2 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1-2, п. 4 ч. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов'язаних з вчиненням інших дій, пов'язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Отже, інтереси позивача у даній справі може представляти ОСОБА_2, як особа, яка не має статусу адвоката, але відповідає вимогам ч. 2 ст. 60 ЦПК України.

З наявних в матеріалах справи договору про надання юридичних послуг № 13/11/2017-ЦС від 13.11.2017 р., додаткової угоди до договору від 13.11.2017 р., актів виконаних робіт від 25.04.2018 р. та квитанції, вбачається, що позивач сплатив на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 2600 грн. за надання правової допомоги у даній справі (складання позовної заяви, представництво інтересів в суді).

Отже, керуючись положеннями ст. ст. 133, 140, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу в сумі 2600 грн. та судовий збір в сумі 704,90 грн.

Керуючись ст. ст. 263 - 265, 268, 273, 352, 354 - 356 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково;

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» (Код ) на користь ОСОБА_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) матеріальний збиток у розмірі 57 875 (п'ятдесят сім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) гривень 79 копійок;

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» (Код ) на користь ОСОБА_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень - витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень витрат на правову допомогу;

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» (Код ) на користь ОСОБА_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 90 копійок;

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, АДРЕСА_1);

відповідач - комунальне підприємство «Київпастранс» (Код , 04070, м. Київ, Набережне шосе, 2);

третя особа - ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, АДРЕСА_2);

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду міста Києва у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк