Дата документу Справа №

Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 2-1191/09 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/778/2261/18
У Х В А Л А

05 липня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді-доповідача ОСОБА_1, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною, стягнення боргу за договором позики і сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору поруки укладеним, стягнення боргу за договором позики і сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання у загальному розмірі 349 116 грн. 90 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року позов задоволено. Визнано договір поруки від 12.02.2003 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, укладеним. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором поруки від 12.02.2003 року в сумі 349 116 грн. 90 коп. та судові витрати у розмірі 1730 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, 01 березня 2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що копію рішення отримав 23.02.2016 року, а тому не мав можливості раніше його оскаржити, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2016 року відкрито апеляційне провадження.

05 квітня 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про поновлення процесуального строку, посилаючись на те, що під час розгляду справ не був присутнім у суді, про результати розгляду справи дізнався 23 лютого 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2009 р. задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2009 року, визнано причини його пропуску поважними.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у цій справі скасовано з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року вищевказані судові рішення апеляційного суду від 04 березня 2016 року, 05 квітня 2016 року та від 26 квітня 2016 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 11 ч. 1 розділу XIІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону від 15 грудня 2017 року заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 13 ч.1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 294 ЦПК України в редакції Закону на день ухвалення оскаржуваного рішення апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. ( в редакції на час подачі апеляційної скарги)

Перевіривши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі і в заяві про поновлення процесуального строку, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки ОСОБА_2 при зверненні до суду з апеляційною скаргою не навів обґрунтованих, поважних причин щодо тривалого часу пропуску процесуального строку, не надав відповідних письмових доказів.

У звязку з чим, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року було залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення копії ухвали для надання суду апеляційної інстанції доказів дотримання строків на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року в межах строку, встановленого судом та попереджено, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

На виконання ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року ОСОБА_2 подав доповнення до клопотання-заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження в якому зазначив таке.

Так, довіреність якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси у правовідносинах з судовими і правоохоронними органами була загальною на усі справи та була видана на всякий випадок, оскільки ОСОБА_2 вважав ОСОБА_5 своїм компаньйоном. Проте, після того, як його було затримано правоохоронними органами 19.03.2009 і взято під варту, ОСОБА_5 не спілкувалася з ним і не надавала жодної інформації. ОСОБА_5 приховала від нього факт існування у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя справи №2-1191/09 за позовом ОСОБА_4 до нього та діяла всупереч його інтересам.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України (в редакції чинній на момент подачі апеляційної скарги) представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа .

В матеріалах справи міститься довіреність від 20 лютого 2009 року, якою ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_5 представляти його інтереси в суді, прокуратурі, органах виконавчої служби Міністерства юстиції України, слідчих органах Міністерства внутрішніх справ України, а також інших уповноважених установах та організаціях терміном на три роки (а.с.27).

Відомості про те, що довіреність втратила чинність або була відкликана на момент розгляду справи у суді першої інстанції в матеріалах справи відсутні.

У звязку з чим, вищезазначені доводи ОСОБА_2 про те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ним було пропущено з поважних причин, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про видачу копії судового рішення, на якій міститься запис за підписом ОСОБА_2 про отримання копії рішення 05 травня 2015 року (а.с.51).

З цього приводу ОСОБА_2 не надав жодних пояснень, хоча в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року було зазначено.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом.

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41) Європейский суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Проте можливість поновлення не може бути необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішень суду.

У справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, п.52) Європейский суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При вищевикладених обставинах, вказані ОСОБА_2 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення судом апеляційної інстанції не можуть бути визнані поважними.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом абз. 4 ч.1 ст 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин на підставі п. 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 13 квітня 2009 року необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною, стягнення боргу за договором позики і сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання відмовити.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя: І.В. Кочеткова