Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 372/6276/13-ц

провадження № 61-12110св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2014 року у складі судді Потабенко Л. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагєєва В. О.,

встановив:

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 6 562,17 грн заборгованості за кредитним договором, з яких загальна сума боргу становить 4 094,64 грн і заборгованість за відсотками - 2 467,53 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ«ОТП Банк»), правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн зі сплатою 26 % річних зі строком повернення до 08 червня 2012 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 10 червня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 6 562,17 грн, яку просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 562,17 грн, судовий збір у сумі 229,40 грн та витрати, що пов'язані з публікацією у газеті, 420 грн, усього 7211,57 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 256, 267, 512-519, 1082 ЦК України, статті 129 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та порушення норм процесуального права, а саме: статей 10, 27, 31, частини четвертої статті 74, частини першої статті 76, статей 60, 213, 303 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скарга аргументована тим, що про розгляд справи його не було належним чином повідомлено, про наявність рішення суду першої інстанції дізнався майже через три роки після його ухвалення, у зв'язку з чим не мав можливості надати свої пояснення та докази у справі.

Апеляційний суд також при вирішенні спору не з'ясував фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подало заперечення, у яких просить залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_3 та залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 372/6276/13-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Встановлено, що 08 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № CL-007/097/2007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти на придбання автомобіля марки «Пежо» у розмірі 17 450 дол. США зі строком повернення до 08 червня 2012 року.

У цей же день між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) № 007/568/07/1, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн для виконання ним своїх зобов'язань перед страховиком щодо сплати страхових платежів за договором страхування зі сплатою 26 % річних.

Відповідно до пункту 6. 2 договору № 007/568/07/1 надання позичальнику овердрафту закінчується в останній день строку дії кредитного договору № CL-007/097/2007 (08 червня 2012 року).

Згідно з умовами договору факторингу від 27 січня 2012 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) № 007/568/07/1 від 08 червня 2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу від 27 січня 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) № 007/568/07/1 на суму 6 562,17 грн (а. с. 16-19).

Обгрунтовуючи підстави позову, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалось на те, що в результаті неналежного виконання боржником кредитних зобов'язань за договором кредитування поточного рахунку (овердрафту) станом на 10 червня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 6 562,17 грн, із яких заборговансть за кредитом - 4 094,64 грн та за відсотками -2 467,53 грн, яку позичальник, незважаючи на вимоги, не погасив.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не виконав взятих на себе зобов'язань за цим договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

При цьому, апеляційний суд вважав необгрунтованими доводи ОСОБА_3 щодо пропуску банком позовної давності, оскільки відповідач не звертався до суду першої інстанції із відповідною заявою, що унеможливлює застосування статей 256-258 ЦК України на стадії апеляційного перегляду рішення місцевого суду.

Проте повністю з висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У поясненнях на апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг» зазначало, що ОСОБА_3 частково погашав заборгованість за договором овердрафту й останній платіж був ним внесений 25 травня 2010 року (а. с. 132).

Позов про стягнення заборгованості за цим договором позивач подав у грудні 2013 року.

Суд апеляційної інстанції, пославшись на кінцевий термін виконання зобов'язань позичальником за договором 08 червня 2012 року, не перевірив доводів та доказів, на які посилався ОСОБА_3, не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не врахував, що початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання, не визначився з початком перебігу позовної давності.

Крім того, погодившись із висновком суду першої інстанції про стягнення з боржника простроченої заборгованості з урахуванням відсотків, суд не звернув увагу на неможливість стягнення відсотків за користування кредитом поза межами позовної давності.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач просив застосувати позовну давність з огляду на її пропуск.

Апеляційний суд зазначив, що вказане питання не було предметом розгляду суду першої інстанції ні при розгляді справи по суті та ухваленні заочного рішення, ні при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суду, тому суд не вправі розглядати вказану заяву на стадії апеляційного розгляду.

У статті 267 ЦК України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Створення учасникам справи рівних можливостей у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, складовими яких є закріплені у цивільному процесуальному законодавстві принципи рівності і змагальності сторін.

Відповідач, який не був у відповідності до вимог процесуального законодавства належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей для подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належним чином відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення.

У разі відмови судом першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Та обставина, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у судовому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року № 14-59цс18, згідно з яким Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше висловлених Верховним Судом України висновків щодо неможливості вирішення апеляційним судом заяви про застосування позовної давності, яка подана особою, що не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

Вищезазначене апеляційний суд також не врахував, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило