Справа № 450/1443/17 Провадження № 2/450/308/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Бідник І.Р.

з участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

предмет спору: стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, 01.11.2015 р. н. у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду.

Підстава позову (позиція позивача): невиконання відповідачем батьківських обовязків, щодо утримання його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, у судовому засіданні позивач не заперечувала того факту, що батьком дитини надається фінансова допомога, що є не меншою за вимогу щодо розміру аліментів, яка заявлена в позовній заяві.

Позиція відповідача: позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ним надається фінансова допомога, що є не меншою за вимогу щодо розміру аліментів заявленої в позовній заяві.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

29.05.2017 року ухвала суду про відкриття провадження у справі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

із Свідоцтва про народження серії 1 СГ № 474890 від 09.11.2015 року слідує, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторонами визнана та обставина, що дитина проживає з позивачем.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У статтях 151 та 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на "особисте виховання" малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157). Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Із системного аналізу зазначених норм закону слідує висновок, що участь батька у вихованні дитини є його (батька) обовязком, який реалізується з метою нормального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як сторін. Причому є обовязком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням того факту, що відповідачем (батьком дитини) надається фінансова допомога, що є не меншою за вимогу щодо розміру аліментів заявленої в позовній заяві, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1 000,00 грн. на дитину, щомісячно, починаючи з 24.05.2018 року, безпідставні та не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, 01.11.2015 р. н. у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 23.01. 2018 року.

СуддяОСОБА_4