АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/140/17 22-ц/774/189/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 193/140/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Гладиш К.І.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, яке постановлено суддею Шумською О.В. у смт. Софіївка Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.07.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором в частині сплати кредитного ліміту та відсотків за його користування, виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року склала 30067,12 грн., й яку в добровільному порядку відповідач не сплатив.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 30067,12 грн., яка складається із: 3273,93 грн. - заборгованість за кредитом, 21915,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2970,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1407,96 грн. - штраф (процентна частина).

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував чинності кредитного договору та право позивача на стягнення суми заборгованості за кредитним договором в межах строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Учасники справи, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з'явились, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2012 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, на підставі поданої нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 5700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6).

Відповідач погодилася з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

ОСОБА_1 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в результаті чого станом на 31.12.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 30067,12 грн., яка складається з: 3273,93 грн. - заборгованість за кредитом, 21915,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2970,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1407,96 грн. - штраф (процентна частина).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем як спеціальної, так і загальної позовної давності та відсутності у зв'язку з цим підстав для задоволення позову.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту укладеного кредитного договору б/н вбачається, що 25.07.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредитний ліміт на кредитну картку в обмін на її зобов'язання, як позичальника, повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в обумовлені договором строки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається зі змісту кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - строк дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (процентів за користування кредитним лімітом).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 виконала свої зобов'язання відповідно до умов укладеного кредитного договору. Не надано таких доказів відповідачем суду апеляційної інстанції.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, в останнє погашення заборгованості здійснено відповідачем ОСОБА_1 12.06.2014 року в розмірі 130 грн. (а.с. 4-5).

Отже, вказане підтверджує той факт, що після сплати останнього чергового щомісячного платежу відповідач ОСОБА_1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредитного ліміту та сплату процентів за його користування.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 надала заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 61-62).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких, відповідно до умов договору, визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, перебіг строку позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені починається з дня здійснення позичальником останнього чергового платежу.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, в останнє погашення заборгованості здійснено відповідачем ОСОБА_1 12.06.2014 року в розмірі 130 грн. (а.с. 4-5).

При цьому, з позовом про стягнення заборгованості, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 08.02.2017 року, тобто з дотриманням загального строку позовної давності (а.с.2-3).

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції наведеного не врахував та невірно обчислив строк позовної давності не з дня здійснення позичальником останнього чергового платежу - 12.06.2014 року, а з дня виникнення прострочки по платежу, дійшовши помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в межах строку позовної давності, а тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.4. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту понад 210 днів позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі встановленій в п.2.1.1.12.6.1.

Отже, встановивши факт неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредитного ліміту, сплати відсотків за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 повинна нести відповідальність перед кредитором щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

При цьому, наслідки спливу позовної давності за заявою відповідача підлягають застосуванню щодо позовних вимог про стягнення пені, тоді як вимогу про стягнення заборгованості за кредитним лімітом та процентів за користування ним пред'явлено позивачем з дотриманням строків позовної давності.

Враховуючи встановлений факт не виконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору та не спростування нею розміру заборгованості по кредиту, яка складається з 3273,93 грн. - заборгованість за кредитом, 21915,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2970 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1407,96 грн. - штраф (процентна частина), колегія суддів, вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 3273,93 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 21915,23 грн. та одного виду неустойки - пені в межах річного строку позовної давності в розмірі 1100,00 грн. (2970,00 грн. - 1870,00 грн.), всього на загальну суму 26289,16 грн.

Щодо заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), колегія суддів приходить до висновку про відмову в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Одночасно, п. 2.1.1.12.6.4. умов та правил надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту понад 210 днів позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі встановленій в п.2.1.1.12.6.1.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

В даному випадку Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено одночасне застосування двох видів неустойки - штрафу і пені за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає неправомірним застосування банком двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору - пені та штрафу.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору б/н від 25.02.2012 року, яка станом на 31.12.2016 року в загальному розмірі становить 26289,16 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 3273,93 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 21915,23 грн. та пені в розмірі 1100 грн.

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» пропорційно задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2937,81 грн. (а.с.1, 81).

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 25.02.2012 року, яка станом на 31.12.2016 року в загальному розмірі становить 26289,16 грн. (двадцять шість тисяч двісті вісімдесят дев'ять грн. шістнадцять коп.) та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 3273,93 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 21915,23 грн. та пені в розмірі 1100 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2937 (дві тисячі дев'ятсот тридцять сім) грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: