Справа № 457/428/16-ц
провадження №2/457/25/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

з участю секретаря Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Юстиції України, Трускавецького міського управління юстиції Львівської області відділ державної виконавчої служби, Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівській області з позовом до ОСОБА_2 Юстиції України, Трускавецького міського управління юстиції Львівської області відділ державної виконавчої служби, Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобовязання до вчинення дій.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Трускавецького міського суду з позовною заявою до Трускавецької міської лікарні, третя особа на стороні відповідача: відділ Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції про визнання дій протиправними у бездіяльності та зобовязання до вчинення дій.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у Трускавецькому міському відділі державної виконавчої служби управлінні юстиції Львівської області перебувало в 2011 році перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-318/08, виданим 10 листопада 2011 року, яке було закрите 21 квітня 2011 року. Постанову про закриття виконавчого провадження ним біло отримано 03 жовтня 2015 року. Цю постанову вони оскаржили в адміністративному порядку начальнику державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції, начальнику територіального управління юстиції у Львівській області та ОСОБА_2 юстиції України, однак постанова скасована не була. Таким чином, рішення Трускавецького міського суду про зміну формулювання причин звільнення ОСОБА_1 не виконано. 17 вересня 2015 року позивач та її представник звернулися до Головного територіального управління юстиції у Львівській області зі скаргою, у якій просили зобовязати Трускавецьке міське управління юстиції видати постанову про закриття виконачого провадження за виконавчим листом від 10 листопада 2011 року у справі № 2-318/18. 03 грудня 2015 року він отримав лист з Трускавецького міського управління юстиції з додатком у вигляді постанови про закриття виконавчого провадження. У подальшому позивачка та її представник оскаржували вказану постанову у вищестоящі інстанції, однак постанова про закриття виконавчого провадження скасована так і не була. Просить визнати бездіяльність, яка полягає у невиконанні своїх обовязків та невиконанні рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року; визнати постанову про закриття виконавчого провадження від 21 квітня 2011 року протиправною, незаконною та скасувати її; зобовязати відділ державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області вжити всіх необхідних заходів щодо виконання рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року про зміну формулювання причин звільнення ОСОБА_1; зобовязати відділ державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області вжити всіх необхідних заходів щодо скасування постанови про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 10 листопада 2011 року № 2-318/08 як незаконну та відновити виконавче провадження; визнати дії та бездіяльність ОСОБА_2 юстиції України протиправними щодо невиконання своїх обовязків; визнати дії та бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області протиправними щодо невиконання своїх обовязків.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача відділу Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив у позові відмовити. У судовому засіданні пояснив, що рішення суду від 23 вересня 2008 року виконано повністю, про що 21 квітня 2011 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Просив суд при ухваленні рішення застосувати положення ст. 267 ЦК України, оскільки строк позовної давності по заявлених до лікарні вимогах позивачем пропущено.

Представники відповідачів ОСОБА_2 Юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправильним формулювання звільнення ОСОБА_1 з роботи наказом № 131 від 15.11.2006 року як звільнення «акушерки жіночої консультації ОСОБА_1 15. 11.2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України як таку, що відмовилася продовжувати роботу у міській лікарні у звязку із змінами істотних умов праці» та змінити на формулювання «розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України». Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2008 року рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року залишено без змін. 10 січня 2011 року ОСОБА_1 було видано виконавчий лист по справі № 2-318/08.

18 січня 2011 року відділом Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП № 23756430 з вимогою визнати неправильним формулювання звільнення ОСОБА_1 з роботи наказом № 131 від 15.11.2006 року як звільнення «Акушерки жіночої консультації ОСОБА_1 з 15.11.2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України як таку, що відмовилася продовжувати роботу в міській лікарні в звязку з змінами істотних умов праці» та змінити на формулювання розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України». 31 січня 2011 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції ОСОБА_4 було зупинено виконавче провадження, оскільки 31 січня 2011 року державний виконавець звернувся до Трускавецького міського суду із заявою про розяснення рішення суду. 09 березня 2011 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції ОСОБА_4 було поновлено виконавче провадження ВП № 23756430, оскільки 04 березня 2011 року надійшла ухвала про відмову у розяснення судового рішення № 6/1324-4/11 від 01 березня 2011 року. 10 березня 2011 року головному лікарю Трускавецької міської лікарня ОСОБА_5 було скеровано вимогу № 09-23/Д6-149 державного виконавця про виконання виконавчого документу самостійно. 21 квітня 2011 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку з остаточним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 23 лютого 2016 року у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до Трускавецької міської лікарні, третя особа на стороні відповідача: відділ Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції про визнання дій протиправними у бездіяльності та зобовязання до вчинення дій відмовлено (справа № 457/1049/15-ц). Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржене не було та набрало законної сили. У ході розгляду вказаної справи сторона позивача просила визнати протиправною бездіяльність Трускавецької міської лікарні у звязку з невиконанням рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року відповідно до закону та ухиленням від видачі наказу про зміну формулювання відповідно до п. 2.10 Інструкції про ведення трудових книжок працівників та зобовязати Трускавецьку міську лікарню видати наказ про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_1 Підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що, не зважаючи, факт, що як позивачці, так і її представнику було відомо про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року, вона звернулася з позовом до суду аж у вересні 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У ході розгляду цивільної справи, за результатами розгляду якої було відмовлено у задоволення позову представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до Трускавецької міської лікарні, третя особа на стороні відповідача: відділ Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції про визнання дій протиправними у бездіяльності та зобовязання до вчинення дій рішенням Трускавецького міського суду від 23 лютого 2019 року, судом встановлено наступні обставини.

16 грудня 2015 року до матеріалів справи № 457/1049/15-ц представником позивача ОСОБА_1 було надано пояснення по справі, до якого було долучено копію листа Головного управління юстиції у львівській області від 12 травня 2011 року № П-170/30-09, де зазначено, що 18 січня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку цього ж дня простою кореспонденцією скеровано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Загалом у листі деталізовано розписано хід виконавчого провадження № 2-318/08, зокрема, зазначено і факт закриття виконавчого провадження державним виконавцем 21 квітня 2011 року. Таким чином, позивачці ОСОБА_1 було відомо про факт закриття виконавчого провадження 21 квітня 2011 року.

Крім цього, у ході розгляду цивільної справи № 457/1049/15-ц представником відділу Державної виконавчої служби було надано для огляду у судовому засіданні матеріали про хід виконавчого провадження № 23756430, витяги яких зроблено з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Надати суду для огляду власне матеріали виконавчого провадження не виявилося можливим, оскільки відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 29 січня 2015 року на підставі розпорядження № 08 від 06.01.2015 року проведено знищення виконавчих проваджень, завершених у 2011 році через закінчення строків їх зберігання, серед яких було знищено у виконавче провадження за виконавчим листом № 2-318/08 від 10 січня 2011 року, виданого Трускавецьким міським судом.

Зазначена постанова про закриття виконавчого провадження оскаржена боржником у встановлений законодавством строк не була. Відповідно до статті 385 ЦПК (у редакції, яка діяла на момент виникнення та існування спірних правовідносин) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, тобто позивачу з травня 2011 року було відомо про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-318/08, виданого 23 грудня 2008 року Трускавецьким міським судом.

Слід наголосити на тому, що 11 липня 2011 року провідним державним інспектором праці ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення, вчинене головним лікарем КП «Трускавецька міська лікарня» ОСОБА_5, яке полягає в порушення вимог законодавства про працю, а саме неправильного внесення записів у трудову книжку та невжиття заходів щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 131 від 15.11.2006 року. Відповідно до постанови № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року, складеної провідним державним інспектором праці ОСОБА_6 на ОСОБА_5 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того, постановою Трускавецького міського суду від 13 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Територіальної державної інспекції праці у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення позов було задоволено; визнано недійсною та скасовано постанову провідного державного інспектора праці ОСОБА_6 № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 901 грн. /а.с. 122-123/. Зокрема, постановою Трускавецького міського суду встановлено, що Трускавецькою міською лікарнею було виконано приписи Територіальної державної інспекції праці, підтвердженням чого є постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 23756430 від 21.04.2011 року. ОСОБА_1 з 16.11.2006 року не являється працівником Трускавецької міської лікарні. Постанова № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року не містить жодних фактичних даних, які безспірно підтверджують винність ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП.

У звязку з тим, що рішення суду від 23 вересня 2008 року відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження виконано, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги до ОСОБА_2 Юстиції України, Трускавецького міського управління юстиції Львівської області відділ державної виконавчої служби, Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобовязання до вчинення дій.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотаннями про застосування позовної давності. Представник позивача заперечив проти задоволення таких клопотань, оскільки позивачкою та ним постійно оскаржувалися рішення, тому підстав для задоволення такого клопотання немає.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п'ята статті 267 ЦК України).

Доказів поважності причин пропуску позовної давності представником позивача не представлено, клопотань про поновлення строку позовної давності не заявлено.

Таким чином, непредявлення позовних вимог у встановлений законодавством строк у взаємозвязку з матеріалами справи та поясненнями сторін не дають підстав для задоволення вимог позивачки в межах позовних вимог.

Однак, не зважаючи, факт, що як позивачці, так і її представнику було відомо про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року, вона звернулася з позовом до суду з пропущенням строку позовної давності.

За таких обставин відповідно позивачці по справі слід відмовити у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Юстиції України, Трускавецького міського управління юстиції Львівської області відділ державної виконавчої служби, Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобовязання до вчинення дій відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_7