Справа № 461/7344/18
Провадження № 6/461/198/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2018 року Галицький районний суду м. Львова у складі:

головуючого судді - Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря - Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова подання старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

старший державний виконавець Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань за наказом №914/1987/17, виданим 08.02.2018 року Господарським судом Львівської області про стягнення з ТзОВ «Укрзахідпроміс» в користь ТОВ «Автокосман» 148097,52 грн.

Подання обгрунтовує тим, що станом на сьогоднішній день, заборгованість, згідно вищевказаного виконавчого документу, боржником не погашено, що є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, згідної якої подання підтримує.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Право особи на вільне пересування є основоположною Конституційною гарантією людини.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування визначені статтею 12 цього Закону, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових обєктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний, або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності.

Згідно зі ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не враховано тієї обставини, що ОСОБА_2 є керівником ТзОВ «Укрзахідпроміс», тобто найманим працівником, а не засновником (власником), а також не надано доказів, які б давали суду підстави вважати, що останній може виїхати за кордон на постійне місце проживання не виконавши зобов'язань, покладених на юридичну особу, не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_2, як керівник підприємства, дійсно свідомо ухиляється від сплати заборгованості та від виконання своїх обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», суд -

п о с т а н о в и в:

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В. Стрельбицький