Справа № 536/700/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в міст Кременчуці справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, де просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди 2000 грн. та моральної 5000 грн., заподіяних внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що вироком Кременчуцького районного Полтавської області від 01.06.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 12750 грн.

Для викриття злочинної діяльності ОСОБА_2 він надав працівникам правоохоронних органів особисті кошти в сумі 3000 грн., які в подальшому були передані ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами кримінального провадження про його обвинувачення. Згідно зазначеного вироку від 01.06.2017 року йому повернуто 1000 грн., а 2000 грн. йому повинен повернути відповідач ОСОБА_2, які незаконно від нього отримав.

Внаслідок винних дій ОСОБА_2 йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що у зв'язку із протиправним діями відповідача були порушені його нормальні життєві зв'язки, він втратив душевний спокій, багато часу вимушений був втрачати на візити до слідчих, надання пояснень, для прийняття участі в слідчих діях, збиранні довідок, що створило для нього додаткове психоемоційне навантаження, яку він оцінює виходячи із принципу розумності в розмірі 5000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про обставини та підстави якого пояснив так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, посилаючись, що ОСОБА_1 не є потерпілим по кримінальній справі, і ніякої шкоди він йому не спричиняв і тому нічого відшкодовувати не повинен. 1000 грн. йому повернуто за вироком суду, а 2000 грн. він від нього не отримував, і доказів спричинення йому моральної шкоди він не надав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами 1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установлено, що ОСОБА_2 відповідно до вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі семисот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень за те, що він 26 червня 2015 року біля 12 год.30 хв., діючи з прямим умислом та корисливою метою відповідно до раніше визначених домовленостей з ОСОБА_1 , направлених на отримання неправомірної вигоди, у службовому автомобілі ВАЗ 2109 державний номерний знак 0849 в місті Кобеляки Полтавської області на перехресті вулиць Шевченка та Гоголя одержав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000 грн. за сприяння його підприємницькій діяльності по перевезенню водіями пасажирів належними йому автобусами, 04 серпня 2015 року біля 10 го.30 хв. біля будівлі відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Комсомольська УМВС України в Полтавській області в місті Комсомольську вул.Строна,11а Полтавської області отримав від ОСОБА_1, слідуючи домовленості на протязі серпня місяця 2015 року грошові кошти в сумі 1000 грн., 29 вересня 2015 року біля 15 год. у службовому автомобілі марки ВАЗ модель НИВА державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Кобеляки на площі Перемоги, діючи з прямим умислом та корисливою метою відповідно до раніше визначених домовленостей з ОСОБА_1 , направлених на отримання неправомірної вигоди, одержав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 грн., які і були виявлені та вилучені працівниками поліції під час обшуку проведеного на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтава від 30 вересня 2015 року службового автомобіля марки ВАЗ «Нива» державний номерний знак НОМЕР_1 (регіон 17), який знаходився в місті Кобеляки на площі Перемоги, 2 29 вересня 2015 року в 15 год.

Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно протоколів огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 26 червня 2015 року, 04 серпня 2015 року та 29 вересня 2015 року, які міститься в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_2, грошові купюри в сумі відповідно 1000 грн., 1000 грн. та 1000 грн. належать ОСОБА_1 та в добровільному порядку за власною ініціативою надані ним для участі у проведенні заходів по отриманню фактичних даних щодо вимагання у ФОП ОСОБА_3 працівниками відділення ДАІ з обслуговування Кобеляцького району грошових коштів ( (а.с. 78-79, 80-81, 82-83).

Згідно вироку від 01.06.2016 року стосовно ОСОБА_2 речові докази: грошові кошти в сумі 1000 грн. передані на зберігання до установи банку передати ОСОБА_1.

Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду, і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.

Розмір спричиненої матеріальної шкоди становить 3000 грн., з яких не відшкодовано 2000 грн.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно пунктів 8 та 9 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати,яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року №6, зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на викладене позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 2000 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, які виразились в його душевних і психічних стражданнях від злочинних дій відповідача направлених на отримання від нього незаконно грошей, в зв'язку з чим він вимушений був звертатись до правоохоронних органів за захистом, що призвело до негативних змін в його житті, а саме: нервових стресів, розпачі, образи, яку суд оцінює враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості і матеріального стану відповідача в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, ч.6 ст. 82, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.16,22,1166 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, моральну - в сумі 3000 (три тисячі) гривень, а всього 5000 (п'ять тисяч) гривень та на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01 жовтня 2018 року.

СуддяС. М. Клименко