Справа № 344/1770/14-ц
Провадження № 22-ц/779/764/2018
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Мелінишин
У Х В А Л А

05 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2016 року частково задоволено позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року зазначене рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на домоволодіння №23, земельну ділянку площею 0,0663 га АДРЕСА_1, гараж АДРЕСА_2, нежитлове приміщення по АДРЕСА_3, дві земельні ділянки площею по 0,12 га, розташовані в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району, та автомобілі: «CHEVROLET Lacetti», «SKODA Superb Classic 1,9 TDi», «HYUNDAI VERACRUZ», «RENAULT Kangoo».

Виділено ОСОБА_1 у власність, в тому числі, частину нежитлового приміщення у будинку по АДРЕСА_3, загальною площею 273 кв.м. ОСОБА_2 виділено у власність, в тому числі, іншу частину цього нежитлового будинку, загальною площею 236,6 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості присудженого рухомого та нерухомого майна.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року в частині поділу нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 86 335,00 грн різниці у вартості присудженого майна скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2018 року справу призначено до розгляду.

4 липня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_3, площею 509 кв.м, заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо цього приміщення.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на можливість здійснення відповідачем відчуження нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, заявником не представлено і в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, які б свідчили про намір ОСОБА_2 продати, чи іншим шляхом відчужити спірне нежитлове приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи саме за заявою ОСОБА_1 ухвалою Івано-Франківського міського суду від 8 червня 2017 року скасовано заходи забезпечення її позову, вжитті ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2015 року шляхом накладення арешту, в тому числі і на спірне нежитлове приміщення. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 8 червня 2017 року залишено без змін (а.с.110-111, 138-139).

Разом з тим, заявником не надано відомостей за ким на сьогоднішній день зареєстрована нерухомість, зважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_1 виділено у власність частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 і його виконання судом касаційної інстанції не зупинялось.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 261, 381, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин