Головуючий у 1 інстанції Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», третя особа: Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до роботодавця - ПрАТ «МК «Азовсталь», з яким він перебуває у трудових відносинах, працюючи на посаді розливника сталі 6-го розряду у конвертерному цеху, про визнання незаконним і скасування наказу підприємства № 162тд від 04.11.2016р., яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення технологічного процесу внаслідок нібито недотримання вимог посадової і технологічної інструкцій про розливці сталі 24.09.2016р., що призвело до завдання збитків підприємству, що відзначено в акті розслідування комісії від 04.10.2016 року. Вказуючи на незаконність наказу перелічив підстави: накладення на нього роботодавцем дисциплінарного стягнення всупереч наданій вмотивованій відмові від 31.10.2016р. профспілкової організації у притягненні його до дисциплінарної відповідальності; складення акту розслідування без запрошення представників профспілки, членом якої він є; підписання акту розслідування членом комісії, який перебував на лікарняному; відсутність його провини, бо за запуск розлиття металу і перевірку рівня металу в кристалізаторі відповідають інші посадові особи; неознайомлення його з технологічною інструкцією від 2014 року, невиконання пунктів яких йому поставлено в провину.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, що одночасно представляє інтереси третьої особи - Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, за таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України (в ред. 2017р.) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах із ПрАТ «МК «Азовсталь», працюючи на посаді розливника сталі 6-го розряду на МБЛЗ у конвертерному цеху.

24.09.2016р. на підприємстві при розливці сталі розливником 6 розряду ОСОБА_2 другої в серії плавки № 2607895 на струмку № 6 МНЛЗ № 3 сталася виробнича неполадка: «прорив» металу під кристалізатором. Актом розслідування причин виробничої неполадки від 04.10.2016р. виявлено винувату особу і причину неполадки: розливник сталі ОСОБА_2 підтримував рівень металу в кристалізаторі на рівні 20-60мм від верхніх зрізів вихідних отворів погружного стакану, тобто нижче рівня, обумовленого п. 3.4.3 ТИ 232-151, що призвело до затягування шлаку в кірку сляба і, як наслідок, аварійної ситуації - «прориву» металу під кристалізатором струмку № 6 МНЛЗ № 3, при чому утворився брак у вигляді скрапу сталевого неошлакованого вагою 7,74т, в результаті чого підприємству спричинено матеріальну шкоду на суму 41571,3078грн. (т. 1 а.с. 25-27).

ОСОБА_2 у травні 2016 року прийнятий у члени Маріупольської первинної профспілкової організації №141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність»; з 18.08.2016р. обраний до складу виборного органу профспілки профгрупоргів та профорганізаторів - профгрупоргом на комбінаті «Азовсталь» (т. 1 а.с. 59-62).

12.10.2016р. адміністрацією підприємства спрямовано клопотання до вказаної первинної профспілкової організації про притягення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності (а.с. 13).

Рішенням Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» відмовлено в наданні згоди на притягнення члена виборного органу профспілки ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (т. 1 а.с. 15-20).

За наказом ПрАТ «МК «Азовсталь» № 162тд від 04.11.2016р. позивачу в порядку накладення дисциплінарного стягнення оголошено догану за допущене порушення технологічного процесу внаслідок невиконання вимог п.п. 1.4, п. 2.2.1 Посадової інструкції і п. 3.4.3 Технологічної інструкції, що призвело до виробничої неполадки: затягування шлаку в кірку слябу в процесі розливки металу в результаті підтримання рівня металу нижче, ніж передбачено технологічною інструкцією, через що стався «прорив» металу під кристалізатором (т. 1 а.с. 23-24).

За змістом п. 1.4 і п. 2.2.1 посадової інструкції 232-04-323-2014 розливника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь», вбачається, що розливник сталі 6 розряду у своїй діяльності повинен керуватися, виконувати та знати: технологічний процес розливки сталі на МБЛЗ, а також технологічну інструкцію 232-151; зобов'язаний вести технологічний процес розливки металу із ковшів та регулювати швидкість розливки згідно технологічних інструкцій. А за вимогами п. 3.4.3 Технологічної інструкції 232-151-2014,: для забезпечення нормальної розливки необхідно стабільне підтримання металу в кристалізаторі на вищевказаному рівні. Погружний стакан повинен бути заглиблений від верхнього зрізу його вихідних отворів на 100-150 мм нижче меніска металлу (т. 1 а.с. 87-94).

Пункт 3.4.3 Технологічної інструкції, неналежне виконання якого поставлено в провину позивачеві, своїм змістом щільно пов'язаний із положеннями п. 3.2.4 цієї інструкції, за якими кристалізатор вважають наповненим, якщо рівень металу в ньому знаходиться на відстані від верхнього зрізу мідних плит кристалізатора - для МБЛЗ № 3 - 60+10 мм.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд взяв до уваги встановлений актом перевірки виробничої неполадки факт допущеного позивачем проступку внаслідок незадовільного заглиблення погружного стакану, не підтримання належного рівня металу в кристалізаторі в процесі розливки плавки № 2607895 в порушення вимог Технологічної інструкції. Суд дійшов висновку про необґрунтованість відмови первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», членом виборного органу якої є позивач, у притягненні його до дисциплінарної відповідальності, оскільки в рішенні профспілки відсутнє правове обґрунтування незаконності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а викладені обставини, не відповідають встановленим судом фактам. З урахуванням цього суд вважав наявним право роботодавця не погодитись із рішенням профспілки і накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани на ОСОБА_2 На підставі цього суд дійшов до висновку, що роботодавцем не порушено вимог закону при накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді догани на позивача, через що відсутні підстави для скасування, як незаконного, наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

З такими висновками не можна не погодитись з огляду на наступне.

Стаття 147 ч. 3 КЗпП України передбачає накладення стягнення за порушення трудової дисципліни за законодавством, статутами і положеннями про дисципліну.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

За правилами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У зв'язку з виявленим фактом виробничої неполадки на МНЛЗ № 3 роботодавець зажадав пояснення від працівника, проте, від письмових пояснень щодо цього ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано в акті від 24.09.2016р. (а.с. 96).

Відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України, ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

ОСОБА_2 є членом профспілкового комітету.

Відповідно до ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

За аналогією правило ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених ч. 2 ст. 252 КЗпП України випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів - до їх дисциплінарної відповідальності.

Рішенням профспілкової організації від 31.10.2016р., членом виборного органу якого є позивач, відмовлено у притягненні ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оскільки: не мало місце порушення позивачем трудової дисципліни, бо профспілковій організації не представлено відомостей про ознайомлення позивача із посадовою і технологічною інструкціями; під час розливання металу розливник ОСОБА_2 не міг достовірно визначити рівень заглиблення погружного стакану, це неможливо перевірити в ході плавки; до обов'язків ОСОБА_2 не входила перевірка рівня заглиблення металу; дотримання рівня металу входить в обов'язки майстера, старшого розливника, контролера ОТК; к моменту прийняття профспілкою рішення 31.10.2016р. строк притягнення працівника до відповідальності за події 24.09.2016р. вже сплинув, що є самостійною підставою для відмови в наданні згоди.

Ухвалюючи рішення, суд вчинив перевірку обґрунтованості рішення профспілкової організації, аби пересвідчитись чи законно роботодавець з ним не погодився і притягнув працівника до дисциплінарної відповідальності.

Як з'ясовано, позивачеві ставиться в провину порушення п.п. 1.4, 2.2.1 Посадової інструкції 232-04-323-2014 «Розливника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь»» (щодо виконання і знання технологічного процесу розливки металу), а також п. 3.4.3 Технологічної інструкції 232-151-2014 (щодо стабільного підтримання рівня металу в кристалізаторі - 60+10 мм).

Як з'ясовано з матеріалів справи, в тому числі акту розслідування (а.с. 25-28), паспорту плавки № 2607895 (а.с. 104-105), характеру дефекту «холодний» метал (а.с. 110), пояснювальної схеми розливки сталі на МНЛЗ (а.с. 149-150), причиною виробничої неполадки - «прориву» металу на другій плавці № 2607895 стало незабезпечення розливником 6-го розряду ОСОБА_2 підтримки рівня металу в кристалізаторі на відстані (60+10) мм від верхнього зрізу мідних плит кристалізатора. Комісією було оглянуто безпосередньо вилучений після «прориву» погружний стакан і виявлено ерозійний знос на відстані 20-60мм від верхнього зрізу його вихідних отворів, що і свідчило про рівень металу в кристалізаторі нижчий, ніж вимагався технологічною інструкцією. Тим самим не забезпечено необхідне заглиблення від верхнього зрізу вихідних отворів погружного стакана 100+150 мм. Внаслідок зниження рівня металу в кристалізаторі із збільшенням відстані меніска металу від верхнього зрізу мідних плит, було знижено і більш заглиблено погружний стакан, що призвело до порушення гідродинамічних потоків в кристалізаторі і забору шлаку в кірку слябу в процесі розливки металу. В результаті порушення технологічного процесу утворився брак у вигляді скрапу сталевого неошлакованого вагою 7,74т., що призвело до матеріальних збитків підприємства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, належним чином проаналізував зібрані матеріали, і з'ясував, що розливник сталі 6 розряду ОСОБА_2 повинен був виконати безпосередній виробничий обов'язок з забезпечення підтримки металу в кристалізаторі на відстані 60-10 мм від верхнього зрізу мідних плит кристалізаторі, забезпечивши необхідне заглиблення від верхнього зрізу вихідних отворів погружного стакану 100-150 мм, чого ОСОБА_2 при другій плавці № 2607895 не дотримався і що призвело до утворення браку. Дані обставини утворюють склад дисциплінарного проступку в діях позивача.

Враховуючи наведене, судом правильно відвергнуті, як необґрунтовані, мотиви рішення профспілкової організації в рішенні щодо поставлення в провину позивачеві невиконання вимог інструкцій, що не передбачали його обов'язку тримати належний рівень металу при його розливанні.

Також не є слушними, як виявлено судом першої інстанції, і як впевнилась колегія суддів, доводи щодо неознайомлення позивача із вимогами інструкцій. Таке твердження позивача в змісті позовної заяви, рішенні профспілки і тексті апеляційної скарги спростовано матеріалами справи.

Так, зі своєю посадовою інструкцією ОСОБА_2 був ознайомлений під розписку 10 липня 2014 року (а.с. 87-91).

З наявного в матеріалах акту про відмову в ознайомленні із змінами № 1 до Посадової інструкції 232-04-323-2014, що вводяться в дію з 11.07.2016р., (а.с. 92-94) вбачається, що ці зміни не торкались тих пунктів, що поставлені ОСОБА_2 в провину (п.п. 1.4, 2.2.1 і п. 3.4.3 технологічної інструкції), щодо підтримання рівня металу в кристалізаторі, через недотримання чого трапився випадок 24.09.2016р. із «проривом» металу в ході плавки.

Також вбачається, що ОСОБА_2 22 лютого 2015 року був ознайомлений під розписку із Технологічною інструкцією 232-151-2014 (а. с. 95, 106-114).

Звертає на себе увагу впевнене твердження в рішенні профспілкової організації про неознайомлення позивача із посадовою і технологічними інструкціями лише на тих підставах, що такі документи не були представлені профспілці. А між тим, профспілка до ухвалення свого рішення не зажадала від роботодавця відомостей про ознайомлення позивача з цими документами, що фактично існували.

Хоча в суді апеляційної інстанції позивач зазначив, що як при прийнятті на роботу вперше, так і в ході трудової діяльності його не знайомили і із правилами трудового розпорядку, посадовою інструкцією, технологічною інструкцією, однак, одночасно з цим, не заперечував, що присвоєнню чергового розряду, зокрема востаннє - 6-го розряду, передувало його навчання і позитивна оцінка роботодавцем здобутих ним навичок і знань.

В судовому засданні апеляційного суду позивачем підтримані його додаткові пояснення (т. 2 а.с. 6) щодо того, що він тримав за допомогою ручного управління рівень 60мм від верхнього зрізу верхніх плит в кристалізаторі.

Ці пояснення щодо обізнаності із технологічною вимогою щодо рівня металу на відстані від верхнього зрізу мідних плит кристалізатора 60+10 мм при надзвичайно складному виробничому процесі лиття металу, впевнюють колегію суддів у неслушності доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, що полягли в основу відмовного рішення профспілкової організації, з приводу неознайомлення позивача з посадовою і технологічними інструкціями, а також відсутністю в нього можливості під час розливання металу слідкувати за його рівнем в кристалізаторі, рівнем заглиблення погружного стакану.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача щодо неознайомлення його з локальними актами підприємства щодо трудової дисципліни, посадових обов'язків, технологічних нормативів не відповідають дійсності, оскільки спростовуються підписами позивача, що не спростовано іншими матеріалами.

Згідно із підпунктом «з» пункту 14.1 розділу 14 «Відповідальні за виконання інструкції» ТІ 232-151-2014 передбачено у п.п. 3.3-3.5 (включаючи п.п. 3.4.2, 3.4.3 щодо підтримання належного рівня металу) безпосередній обов'язок розливника (а.с. 109, 114).

Відтак, не є обгрунтованими твердження в рішенні проспілкової організації, доводи апеляційної скарги і пояснення позивача в суді апеляційної інстанції, що повинні були майстер, старший розливник і контролер ОТК перевіряти рівень заглиблення погружного стакану, що є вторинним і, як переконалась колегія суддів, не перебуває в причинному зв'язку з настанням «прориву» металу, на відміну від дій розливника другої плавки № 2607895 ОСОБА_2, що потягли вказані негативні наслідки.

З'ясовано, що напередодні накладення стягнення роботодавець з дотриманням вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України, зажадав від порушника письмових пояснень, на що ОСОБА_2 відмовився, про що був складений відповідний акт (а.с. 96).

Доводам позовної заяви щодо не притягнення до участі в розслідуванні представника профспілкової організації суд дав належну оцінку, вважаючи їх неслушними з павової точки зору. А також з огляду на дату затвердження акту розслідування 04.10.2016р., що може не збігатись із датою підписання його членами створеної комісії, суд відхилив твердження позовної заяви щодо підписання цього документу одним з членів комісії, що перебував на лікарняному. Цей підпис члена комісії згодом не був відкликаний.

Суд відхилив, як необґрунтовані, доводи позивача щодо спливу передбаченого ст. 148 КЗпП України строку притягнення до відповідальності, зважаючи на проведення службового розслідування виробничої неполадки в строк, що не перевищує десятиденного терміну, і зведення акту 04.10.2016р., яким виявлено проступок і з'ясовано винувату особу у порушенні і видання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 в останній день передбаченого законом строку - 04.11.2016р., зважаючи на положення ч. 3, 5 ст. 241-1 КЗпП. Колегія суддів з цими висновками погоджується, бо вони ґрунтуються на нормах закону і обставинах справи.

Основним акцентом апеляційної скарги позивача є неможливість перевірки судом першої інстанції мотивів прийняття профспілковою організацією рішення про відмову в наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності члена виборного органу профспілки, а також незгода з діями суду з ревізування цього рішення, в чому позивач вважає порушення судом принципу диспозитивності і вихід за межі заявлених вимог.

З таким твердженням колегія суддів погодитись не може, зважаючи на висновки Верховного Суду України по справі № 6-703цс15 у постанові від 1 липня 2015 року.

Так, в аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

З огляду на те, що висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей, то посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог статей 57, 212 ЦПК є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення), не можна визнати правильним.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано вимог процесуального закону (ст. 360-7 ЦПК України в діючій редакції на момент ухвалення рішення) щодо застосування вищенаведених висновків Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки законодавцем в сенсі конструкції ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено за обов'язкове обґрунтованість відмовного рішення профспілки, то суд першої інстанції мав вдатись в перевірку юридичної оцінки рішення профспілкової організації і повинен був з'ясувати факт існування чи неіснування дисциплінарного проступку, аби звести впевнений висновок про обгрунтованість чи необґрунтованість відмови профспілкової організації на притягнення працівника до передбаченої КЗпП України відповідальності.

В іншому випадку, при заявленій позиції позивача щодо безумовного врахування роботодавцем будь-якого рішення профспілки, зокрема, відмови у притягненні працівника до дисциплінарної відповідальності, безвідносно до того, чи було вчинено ним порушення трудової дисципліни, чи ні, будуть нівелюватись задекларовані в ст.ст. 139, 140 КЗпПУкраїни принципи чесного і сумлінного, своєчасного і точного виконання виробничих завдань, додержання трудової і технологічної дисципліни, дбайливого ставлення до майна підприємства, а також закладені принципи нетерпимості до порушень трудової дисципліни.

Відтак, не є обгрунтованими і такими, що мають бути підставою для скасування судового рішення, доводи апеляційної скарги щодо виходу суду першої інстанції за межі позову і зміни судом підстав заявлених вимог, що позивач вбачає в проведеному судом аналізі обгрунтованості рішення органу профспілки про відмову в наданні згоди щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Колегія суддів, виходячи з вищенаведеного мотивування, не погоджується із твердженням в апеляційній скарзі щодо неможливості обговорення судом правомірності обґрунтування рішення профспілки.

Суд першої інстанції проаналізував всі наведені у рішенні профспілки складові (складення акту розслідування без запрошення представників профспілки; підписання акту розслідування членом комісії, який перебував на лікарняному; відсутність провини позивача, бо він не був ознайомлений з інструкціями, а за рівень металу відповідали інші посадові особи; сплив строку притягнення до дисциплінарної відповідальності), дійшов вірного, як схвалює колегія висновку, про необґрунтованість відмови профспілкової організації про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 по всіх викладених пунктах.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_2, відповідні їм правовідносини, поясненням та наданим доказам у своїй сукупності дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, вірно визначив доведеність факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, з'ясував необґрунтованість відмови профспілкової організації у притягненні члена виборного органу ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про відсутність фактажно-правових підстав для задоволення вимог про скасування, як незаконного, наказу про притягнення позивача до дисцпілнарної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, аналогічні мотивації позовної заяви, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем і його представником не надано і в суді апеляційної інстанції. Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 січня 2018 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко