Провадження № 2/679/384/2018
Справа № 679/849/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2018 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Василюк Л.С.,
номер справи 670/849/18,
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позову зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем у них 21 квітня 2013 року народився син ОСОБА_2, на якого на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 квітня 2015 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно.
Відповідач щомісячно сплачує визначену судом суму аліментів, проте така, як зазначила позивач, не покриває навіть елементарних витрат на утримання дитини, оскільки починаючи з 2015 року значно змінилися у бік здорожчання ціни на речі, одяг та продукти харчування, а її коштів недостатньо для утримання дитини в необхідному обсязі, що вказує на погіршення її матеріального становища. При цьому, позивач зазначила, що батько дуже рідко цікавиться життям дитини, додаткової грошової допомоги, подарунків чи задоволення матеріальних благ неповнолітньому сину не забезпечує.
Вважає, що відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак сума, яку він сплачує є значно нижчою від мінімального розміру аліментів, що передбачена Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», чим порушуються права дитини.
За вказаних обставин, позивачка в порядку ст.ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України (далі СК України), просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області №2/679/280/2015 від 14 квітня 2015 року на її користь на сина ОСОБА_3 з твердої грошової суми по 400 грн. щомісячно на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.
02 серпня 2018 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що не оспорює наявності у нього солідарного обовязку з позивачем щодо прийняття участі у вихованні та утриманні спільної дитини, проте вважає, що наведені в позовній заяві доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначив, що без затримок сплачує визначений судом розмір аліментів на користь позивача. Крім того, аліменти ним сплачуються також і на сина від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Волочиського районного суду Хмельницької області в розмірі 350 грн. щомісячно, в звязку з чим визначений позивачем розмір аліментів вважає надмірним.
Вказує на те, позивачем не надано жодних доказів, що свідчили б про поліпшення його матеріального становища та реальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, що в порядку ст. 192 СК України є однією з підстав для збільшення розміру аліментів.
Мотивуючи свою неспроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі, відповідач зазнає, що перебуває на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2008 року та є інвалідом ІІ групи, в звязку з чим потребує відповідного матеріального нагляду та лікування, єдиним джерелом його доходів є пенсія по інвалідності, яка станом на червень 2018 року становила 1452 грн.
Зазначає, що сплата аліментів, що перевищуватиме 750 гривень на двох дітей, залишить його без будь-яких засобів до існування. Крім того, відповідач посилаючись на вимоги ст. 192 СК України, вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, та вказуючи на вимоги ч. 3 ст. 181 СК України, вважає, що закон передбачає лише підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження.
Також відповідач акцентував увагу на вимогах ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено можливий відсоток відрахування з пенсії, що становить 50% її розміру. При цьому зазначив, що розмір його пенсії з труднощами дозволяє сплачувати вже визначений розмір аліментів, тому його збільшення призведе лише до формального виконання закону без аналізу життєвої ситуації.
02 серпня 2018 року відповідачем суду подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, за наявними у справі доказами, в якому останній підтримав викладену ним у відзиві позицію.
Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 липня 2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений нею позов та наполягала на його задоволенні, вказавши на зазначені в позові обставини. Додатково позивач пояснила, що аліменти відповідач сплачує регулярно, однак таких не вистачає для належного утримання сина, незважаючи на те, що вона на даний час працевлаштувалася та отримує заробітну плату, в той час, як на момент винесення рішення отримувала лише соціальну допомогу та допомогу, як малозабезпечена. Крім того, вказала на свою обізнаність про наявність на утриманні відповідача ще однієї дитини, на яку він також сплачує аліменти в розмірі 350 грн.
Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.
Заслухавши позивача, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові слід відмовити зважаючи на таке.
Судом встановлено, що позивач та відповідач, шлюб між якими розірвано, є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вказані обставина підтверджується даними паспорта ОСОБА_1, в якому міститься відмітка про розірвання шлюбу сторін по справі (арк. спр. 3), свідоцтва про народження серії І-БВ №199380, виданого 30 квітня 2013 року (арк. спр. 7) та не оспорюється відповідачем.
Згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області №2/679/280/2015 від 14 квітня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягуються аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, до його повноліття, починаючи з 26 березня 2015 року (арк. спр. 8).
Позивач, вказуючи на наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.
Таким чином, спірні правовідносини щодо зміни способу стягнення аліментів, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про захист прав дитини.
За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як розяснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу та розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Як вбачається з усних пояснень позивача, після ухвалення судом 14 квітня 2015 року рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, її матеріальний стан змінився в сторону покращання, оскільки остання влаштувалася на роботу та щомісячно отримує заробітну плату, в той час як на момент ухвалення рішення отримувала лише соціальну допомогу по догляду за дитиною та допомогу, як малозабезпечена..
За цей же час стан здоровя відповідача не поліпшився, він продовжує перебувати на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері, в звязку з чим потребує відповідного медичного нагляду та лікування, його пенсія по інвалідності не суттєво збільшилась і становить 1452 грн., він не працює, оскільки є інвалідом ІІ групи, інших доходів не отримує, крім того, має на утриманні ще одну дитину неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якого сплачує аліменти в розмірі 350 грн.
Що стосується аргументів відповідача про сплату ним аліментів на сина ОСОБА_4 в розмірі 350 грн., то суд такі приймає до уваги, зважаючи на те, що останні в судовому засіданні не заперечувала позивач, вказавши на свою обізнаність з приводу даних обставин.
Зазначені встановлені судом обставини, на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень, вказують на відсутність змін у його матеріальному стані, стані його здоровя та наявність на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, в звязку з чим заслуговують на увагу та враховуються судом при вирішенні даного спору.
При цьому, аргументи позивача щодо зміни її матеріального стану його недостатності, як одержувача аліментів, що є підставою для зміни розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, на думку суду є не обґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Позивач будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних аргументів не надала. Крім того, сама ж в судовому засіданні ствердила той факт, що на даний час працює та отримує заробітну плату, що вказує на зміну її матеріального стану в сторону покращення в порівнянні з відповідачем, матеріальний стан якого не змінився.
Відхиляються судом також аргументи позивача щодо порушення відповідачем прав дитини, в звязку зі сплатою аліментів в сумі, яка є значно нижчою від мінімального розміру аліментів, що передбачений ст. 182 СК України та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зважаючи на таке.
Так, застосування проголошених принципів щодо прав дитини можливо до застосування при визначенні розміру стягнутих аліментів з одного з батьків з обовязковим врахуванням наведених положень ст. 182 СК України.
Саме з урахуванням конкретних обставин даної справи, змін, які відбулися у матеріальному стані позивача, в звязку її працевлаштуванням, стану здоровя відповідача та відсутності змін у його матеріальному стані, наявності на його утримання ще однієї неповнолітньої дитини, суд визначився, що відсутні підстави в розумінні ст. 192 СК України для зміни розміру аліментів та задоволення позову.
Враховуються судом при вирішенні даного спору також вимоги ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», на які вірно посилається у відзиві на позовну заяву відповідач.
В силу ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із пенсії на утримання членів сімї (аліментів) може становити не більш як 50 її відсотків.
Як визначено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», станом на 2018 рік установлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.
Тобто, на день ухвалення даного рішення, мінімальний розмір аліментів для дитини, яка не досягла 6-річного віку, становить 779,50 грн.
Суд зауважує, що визначений позивачем розмір аліментів ставить відповідача в заздалегідь скрутне матеріальне становище, порушує його право та право його неповнолітнього сина ОСОБА_4, який також знаходиться на його утриманні, що передбачене ст. 48 Конституції України.
Водночас аргументи відповідача щодо відсутності можливості у позивача звернутися з позовом про зміну способу присудження аліментів, так як закон визначає лише можливість зміни розміру таких, не заслуговують на увагу суду, оскільки таке право одержувача аліментів визначене ч. 3 ст. 181 СК України.
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України та, зважаючи на залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, приходить висновку, що такі слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити повністю.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: 30100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: 29000, м. Хмельницький, вул. Успенської, 94, РНОКПП НОМЕР_2).

Повне судове рішення складено 15 серпня 2018 року.

Суддя О.М.Гавриленко