печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5379/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар Винник С.М.,

справа № 757/5379/17-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач : ОСОБА_2,

вимоги позивача: про стягнення упущеної вигоди, 3 % річних та моральної шкоди,-

представник позивача:ОСОБА_3,

представник відповідача: ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2016 р. у справі №760/2836/13-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Головне Управління Юстиції у м. Києві, ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «Вишня», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про поділ майна подружжя - задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: відмовлено в задоволенні зустрічної вимоги ОСОБА_1 про виділення ОСОБА_8 в натурі малих архітектурних форм та стягнення з ОСОБА_2 компенсації вартості частки у спільному майні в сумі 1032929,05 грн.

Як зазначає позивач, 12.02.2014 р. між сторонами була підписана угода про врегулювання спору, відповідно до умов якої боржник зобов'язується виплатити стягувачу компенсацію вартості частки у спільному майні з урахуванням судових витрат в розмірі 1043879,05 грн. Крім того, стягувач зобов'язується у випадку дотримання боржником графіку платежів не подавати до виконання виконавчий лист щодо стягнення з боржника 1043879,05 грн., також боржник зобов'язується не знімати арешт з приміщень №5 (групи приміщень №159), з №№ 1-4 (групи приміщень №162), які розташовані за адресою АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що період, за який нараховується відсотки, починається з 05.03.2014 по 26.04.2016 р.р. та становить 776 днів, а сума відсотків за користування коштами складає 373181,60 грн., оскільки несплата відповідачем суми боргу протягом 2014-2016 р.р., на думку позивача, є простроченням виконання грошового зобов'язання.

Позивачем розраховано 3% річних від простроченої суми, що становить 25723,14 грн.

Таким чином сума заборгованості складає 373 181, 60 грн. - відсотки за користування грошовими коштами, 25 723, 14 грн. - 3% річних від простроченої суми за кожний день прострочення договірних зобов'язань, 398 904, 74 грн. - моральна шкода.

Представник позивач в судову засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на його безпідставність та необгрунтованість..

Заслухавни вступне слово учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановле, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2016 р. у справі №760/2836/13Ц позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1, треті особи: Головне Управління Юстиції у м. Києві, ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «Вишня», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про поділ майна подружжя - задоволено частково. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013 р. апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково: відмовлено в задоволенні зустрічної вимоги ОСОБА_1 про виділення ОСОБА_8 в натурі малих архітектурних форм та стягнення з ОСОБА_8 компенсації вартості частки у спільному майні в сумі 1032929,05 грн.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, 12.02.2014 р. між сторонами була підписана угода про врегулювання спору, відповідно до умов якої боржник зобов'язується виплатити стягувачу компенсацію вартості частки у спільному майні з урахуванням судових витрат в розмірі 1043879,05 грн. Крім того, стягувач зобов'язується у випадку дотримання боржником графіку платежів не подавати до виконання виконавчий лист щодо стягнення з боржника 1043879,05 грн. також боржник зобов'язується не знімати арешт з приміщень №5 (групи приміщень №159), з №№ 1-4 (групи приміщень №162), які розташовані за адресою АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1.

Період за який нараховується відсотки з 05.03.2014 р. по 26.04.2016 р. становить 776 днів, а сума відсотків за користування коштами складає 373181,60 грн. Оскільки несплата відповідачем суми боргу протягом 2014-2016 р.р., на думку позивача є простроченням виконання грошового зобов'язання.

Позивачем розраховано 3% річних від простроченої суми, що становить 25723,14 грн.

Таким чином сума заборгованості складає 373 181, 60 грн. - відсотки за користування грошовими коштами, 25 723, 14 грн. - 3% річних від простроченої суми за кожний день прострочення договірних зобов'язань, 398 904, 74 грн. - моральна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Однак з даним твердженням позивача суд погодитися не може виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Як встановлено та підствердженно наявними судовими рішеннями 2013 року, відповідач виконала в добровільному порядку не прострочивши жодних строків та не порушила будь-які права. Половина компенсації на користь позивача була здійснена до того, як позивач подав до ВДВС заяви від 20.11.2014 р. про примусове виконання рішення. Однак у розписці від 27.04.2016 р. та заяві від 27.04.2016 р. підписаній представником ОСОБА_1 були закінчені обидва виконавчі провадження, хоча виплати відповідач здійснювала самостійно періодичними платежами відповідних частин ОСОБА_1, або на його власний рахунок без будь якого прострочення.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки договірні відносини між сторонами відсутні у в зв'язку з тим, що існували лише зобов'язання виконання судових рішень 2013 р., за якими на користь ОСОБА_1 мали здійснюватися компенсації щодо виплати за результатами поділу спільного майна подружжя.

Також, варто зазначити, що відсутній факт будь-якого прострочення зі сторони відповідача.

Тобто в силу ст. 625 ЦК України не може бути застосована до відносин між сторонами судового спору у в зв'язку з відсутністю відповідних правових підстав.

Варто зазначити, що укладену угоду між сторона, яку позивач іменує «мирова угода» не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні, оскільки порядок її укладення та затвердження регламентовано відповідними положеннями ЦК України.

Крім того, позивачем не надано належних та достатніх доказів, внаслідок яких дій відповідача позивачу завдана моральна шкода.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються лише на усних твердженнях та не підтверджений належними та допустимими доказами.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди, 3 % річних та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, 03150АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя Г.О.Матійчук