Справа №162/271/18
Номер провадження 2/162/157/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Будько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт.Любешів Волинської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19 лютого 2015 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15354,37 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за використання кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ ПриватБанк Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір. Таким чином відповідач взяла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за його користування, комісію, а також інші витрати згідно договору. Однак у зв'язку з тим, що відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 28 березня 2018 року виникла заборгованість на загальну суму 37666,98 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом на суму 15354,39 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 4,82 гривні, заборгованості за пенею та комісією 21495,95 гривень, штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 811,82 гривень. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою судді від 04 травня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19 лютого 2015 року. Позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 15354,39 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за його користування, комісію, а також інші витрати згідно договору.

Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та згідно наданого представником позивача розрахунком станом на 15.03.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 37666,98 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом на суму 15354,39 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 4,82 гривні, заборгованості за пенею та комісією 21495,95 гривень, штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 811,82 гривень.

В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від нього вчинення цих дій у судовому порядку.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При підписанні Генеральної угоди від 19 лютого 2015 року відповідач підтвердив, що дана Генеральна угода разом з наданими ПАТ КБ ПриватБанк Умовами та правилами, Тарифами складають між відповідачем та позивачем кредитний договір.

Відповідно до п.п.1.1.3, 1.7, 2.1 Генеральної угоди датою остаточного погашення заборгованості за Договором 1 є 31 серпня 2015 року.

Пунктом 1.3 Генеральної угоди передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого зобовязання передбаченого договором та розділом 1 Генеральної угоди більш ніж на 1 день, строком повернення кредитних зобовязань є другий день з моменту таких порушень. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19 лютого 2015 року, відповідачем ОСОБА_1, з моменту підписання Генеральної угоди та отримання коштів в сумі 15354,39, не було здійснено жодного платежу щодо погашення заборгованості, як тіла кредиту так і відсотків за користування кредитом.

Разом з тим, позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафу.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1 Генаральної угоди передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.3.3, 2.2 Генаральної угоди передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, постанові від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частина 6 статті 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів вказує на те, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тому відповідно до зазначеного вище, ст.3 ЦК України, ст.11 ЦПК України суд вважає, що штраф в розмірі 811,82 грн. не підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк слід стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 гривень, сплачений позивачем при поданні позову.

20 липня 2018 року до Любешівського районного суду Волинської області від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшло повідомлення №Е.65.0.0.0./3-365676 від 07 липня 2018 року. В ньому зазначається, що з 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" у звязку з чим просить по всім судовим провадженням, судовий розгляд по яким не завершено, вказувати нову назву банку.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України Про Акціонерні товариства, зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви.

Наведеної теоретичної позиції притримуються судові органи при розгляді судових справ. Так, відповідно до пункту 1.4 пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції звернута увага господарських судів, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є реорганізацією.

Таким чином, у звязку з вказаним вище, змінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

Відповідно до вказаного вище належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості б/н від 19 лютого 2015 року в розмірі 36855 грн. 16 коп., яка складається з наступного: 15354 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом; 4 грн. 82 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 21495 грн. 95 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

В іншій частині задоволення позовних вимог суд вважає слід відмовити.

На підставі ст.ст. 3, 509, 526, 527, 530, 549, 551, 599, 616, 1049, 1054ЦК України, ст.61 Конституції України та керуючись ст.ст.4, 12, 19, 81, 141, 274-279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (, рах. № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 лютого 2015 року в розмірі 36855 (тридцять шість тисяч вісімсот пятдесят пять) гривень 16 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом на суму 15354 (пятнадцять тисяч триста пятдесят чотири) гривні 39 копійок, заборгованості по процентах за користування кредитом 4 (чотири) гривні 82 копійки, заборгованості за пенею та комісією 21495 (двадцять одна тисяча чотирста девяносто пять) гривень 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (, рах. № 3111, МФО 305299) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий: