справа № 639/3613/18
провадження № 2/639/1603/18
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
Учасники справи:
представник позивача - Щербак О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-
Позивач-Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , передачу дитини органам опіки та піклування в особі Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради для подальшого влаштування.
В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що дитина знаходиться з 11.10.2017 року на обліку служби у справах дітей по Новобаварському району, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Мати дитини у вересні 2017 року звернулась до Харківського міського голови із заявою про влаштування сина до будинку дитини на повне державне утримання на шість місяців, проте дитину до сім'ї не забрала та жодного разу її не відвідала, не телефонувала, не цікавилась станом здоров'я та розвитку сина.
Спеціалістами центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новобаварського району м.Харкова складено план соціального супроводу, але під час роботи відповідач виявила себе як безініціативна людина та повідомила, що не цікавилась місцем знаходження дитини .
В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).
За вимогами частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Статтею 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками ( п.п.15 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).
ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 16 серпня 2017 року Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відомості про батька дітей записані згідно з вимогами ч.1 ст. 135 СК України ( а.с. 6-7).
Згідно листа головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя «Харківський міський перинатальний центр» № 1098 від 04.08.2017 року, дитина народилась в КЗОЗ «Харківський міський клінічний пологовий будинок № 7», звідки 24.07.2017 року за станом здоров'я переведений до перинатального центру, мати дитини переведена до КЗОЗ «Харківська міська клін0456на лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова», яку вона самовільно залишила, однак до дитини не з'явилась.
01.08.2017 року мати дитини разом зі своєю матір'ю прийшла до установи з вимогами виписати новонароджену дитину. На запитання щодо причин не відвідування дитини поводила себе істерично, не орієнтувалася де народжувала та де перебувала на лікуванні, з яких діагнозом, звинувачувала персонал у знущаннях, погрожувала скаргами, а потім бабуся дитини запропонувала матері взагалі залишити сина в лікарні. При цьому в родині мешкає старший син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є учнем 65 гімназії. Мати дитини повідомила, що ніколи не працювала і не збирається працювати, утримувати всіх буде бабуся. У зв'язку з цим, адміністрація лікувального закладу, опікуючись правами і законними інтересами новонародженої дитини, звернулась до Служби у справах дітей з проханням здійснити заходи, спрямовані на з'ясуванні інформації та вирішення питання про можливість безпечного перебування новонародженої дитини з матір'ю та виконання нею належним чином батьківських обов'язків, а також проведення соціального супроводу родини.
Суду надана копія заяви ОСОБА_2 на ім'я Харківського міського голови від 06.09.2017 року, в якій вона просить влаштувати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в будинок дитини строком на шість місяців ( а.с. 9).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.10.2017 року № 644 надано дозвіл службам у справах дітей Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на реєстрацію народження дитини та вжиття заходів щодо влаштування ОСОБА_3 до державного закладу на повне державне забезпечення у зв'язку із складним матеріальним станом родини.

Відповідно до акту від 30.10.2017 року адміністрація закладу КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр» передала дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Харківського обласного будинку дитини № 2 ( а.с. 11).

Як вбачається з інформації Центра соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новобаварського району м.Харкова, родина ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом Центру з 18.08.2017 тиоку по 18.11.2017 р., проводилась робота та надавались послуги відповідно до плану соціального супроводу та Державних стандартів. Участі у завданнях, спрямованих на повернення дитини у родину, відповідач не брала, ініціативу не проявляла, під час розмови повідомила, що дійсно дитину жодного разу не відвідувала та за дозволом не зверталась, місцезнаходження сина їй невідомо. При цьому, відповідач проживає зі старшим сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, забезпечує його всім необхідним, в квартирі є зручності, необхідні меблі , техніка, дві кімнати ( а.с. 14-15).

За інформацією адміністрації КЗОЗ Обласний будинок дитини № 2 Харківської обласної державної адміністрації № 68 від 29.01.2018 року, № 267 від 16.05.2018 року, за весь час перебування у закладі дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто з 30.10.2017 року, ані мати дитини ОСОБА_2, ані будь хто з близьких родичів хлопчика не відвідували, не телефонувала, станом його здоров'я, розвитком не цікавилась ( а.с. 12-13).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За нормами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Пунктом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З наданих суду доказів встановлено, що мати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -ОСОБА_2 свідомо ухилялась від виконання своїх обов'язків, не піклувалась про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунулась від виховання та утримання сина, зовсім з ним не спілкувалась, не бачилась з 01 серпня 2017 року і не проявляла ніякого інтересу до життя, здоров'я, розвитку сина, а тому позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню.

Згідно з «Порядком проведення органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини» питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. ОСОБА_2 запрошувалась на засідання Комісії, про що свідчить лист, направлений рекомендованою кореспонденцією, але не з'явилась.

Відповідно до висновку Департамент служб у справах дітей від 05.07.2018 року № 436, виходячи з інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За вимогами ч.5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

За правилами ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Передати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, органам опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998, рахунок отримувача - 6001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) в сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- Департамент служб у справах дітей ( м.Харків, вул. Чернишевська, 55).

Відповідач- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт НОМЕР_2, виданий Московським РВ ГУ МВС України в Харківській обл.. 06.11.2006 р., прож.АДРЕСА_1)

Повне судове рішення складено 21.12.2018.

СУДДЯ -