Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 361/3968/16-ц

провадження № 61-14679св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Мережко М. В., Волохова Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 15 квітня 2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір кредиту № 014-462-КП, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 70 000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 14 лютого 2012 року.

Договором про внесення змін № 1 до договору кредиту від 21 серпня

2014 року № 014-462-КП сторони дійшли взаємної згоди змінити валюту кредиту, та перевести суму заборгованості за кредитом у розмірі

21 909,44 доларів США разом з нарахованою сумою заборгованістю по процентам за користування кредитом у розмірі 3 033,55 доларів США у гривню за курсом 13,80 грн за 1 долар США, що станом на дату укладання договору про внесення змін № 1 до договору кредиту № 014-462-КП від 21 серпня

2014 року загалом становить 344 213,26 грн.

Договором про внесення змін від 13 травня 2011 року до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 15 квітня 2005 року

№ 014-462-КП сторони узгодили кінцевий термін повернення заборгованості по кредиту до 14 квітня 2017 року.

Відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Однак, у порушення умов Договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку із чим утворилася перед банком заборгованість, яка з урахуванням суми заборгованості за кредитом, суми заборгованості за відсотками, розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту, розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 441 326,65 грн.

З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю заявлених позовних вимог.

Постановою апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 15 квітня 2005 року № 014-462-КП у розмірі

441 326,65 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі

335 069,51 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 56 300,03 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі

22 440,53 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі

17 876,36 грн, інфляційних витрат за кредитом у розмірі 5 580,43 грн та інфляційних витрат за відсотки у розмірі 4 059,79 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 13 901,77 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у зв?язку з неналежним виконанням взятих на себе ОСОБА_4 зобов?язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

21 березня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року та залишити в силі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що судом апеляційної інстанції надана неналежна оцінка доказам, наявним в матеріалах справи.

У квітні 2018 року матеріали цивільної справи № 361/3968/16-ц надійшли до Верховного Суду.

11 червня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу

ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи викладені у запереченні на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Встановивши, що ОСОБА_4 не виконувала належним чином взяті на себе зобов?язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 441 326,65 грн, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів, що в силу приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE,

№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року зупинено виконання постанови апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання постанови апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови апеляційного суду Київської області від

19 лютого 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська