ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи вимоги тим, що його бабусі ОСОБА_3 по праву приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 на підставі Реєстраційного посвідчення виданого Фастівським МБТІ згідно рішення виконкому Фастівської міської ради. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, після смерті якої відкрилась спадщина на вищевказану квартиру. Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 являвся її син (батько позивача) ОСОБА_4, в свідоцтві про народження батька позивача - ОСОБА_5 записана його матір'ю. 19.04.1977 бабуся позивача розірвала шлюб зі своїм чоловіком ОСОБА_6 і після розірвання шлюбу їй було присвоєне прізвище «ОСОБА_9». Позивач зазначає, що після смерті його бабусі, батько ОСОБА_4 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, однак прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично не переоформив спадщину на своє ім'я. ІНФОРМАЦІЯ_4 батько позивача ОСОБА_4 помер.

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві квартири, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_3. Позивачу надали роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Також, позивач зазначив, що відповідачем по справі є його рідний брат, який не претендує на ? частину вказаної квартири, не заперечує проти визнання права власності на квартиру за позивачем, вони мали намір укласти письмову угоду про зміну розміру часток у спадщині, але не змогли цього зробити так, як квартира не переоформлена на ім'я батька. На підставі зазначеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, як спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 бабусі ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_4.

В підготовче судове засідання представник позивача не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без його участі.

За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія НОМЕР_2 /а.с.5/.

Після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка згідно довідки Фастівського МБІ №1701 від 06.12.2017 року зареєстрована на ім'я ОСОБА_3 на підставі Реєстраційного посвідчення виданого Фастівським МБТІ 26.06.1991, згідно Рішення виконкому Фастівської міської ради №191/13 від 27.11.1990 та зареєстрованого в Фастівському БТІ 26.06.1991 в реєстраційній книзі №73 під реєстровим номером 7978 /а.с.11/.

19.04.1977 ОСОБА_7 розірвала шлюб зі своїм чоловіком ОСОБА_6 і після розірвання шлюбу їй було присвоєне прізвище «ОСОБА_9», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 15.06.1977 Фастівським відділом РАГС Київської області, серія НОМЕР_3

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 являвся її син (батько позивача) ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, з якого вбачається, що у графі мати записана - «ОСОБА_7» /а.с.8/.

Згідно довідки про склад сім'ї кооперативу власників квартир «Слава Жовтню» №181 від 07.06.2018 вбачається, що ОСОБА_4 постійно проживав з 2004 року (без реєстрації) разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 по день смерті ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3. Проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, син доглядав за матір'ю так, як вона була похилого віку та потребувала такої допомоги /а.с.14/.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті матері прийняв ОСОБА_4 (батько позивача), оскільки постійно проживав разом з померлою в спадковій квартирі на час відкриття спадщини.

Однак, не оформивши право власності на спадкове майно, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 14.11.2017 Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія НОМЕР_4 /а.с.6/.

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві квартири, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_3 /а.с.13/.

З витребуваної судом копії спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини, але Постановою від 18.05.2018 йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захистуцивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом Українивід 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальнійконторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд, вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тому набув право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 223, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст.16, 179, 328, 392, 1218, 1268,1270ЦК України, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4, право власності на квартиру АДРЕСА_1, як спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 бабусі ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХІII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська