Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4259/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

представника позивача

за довірепністю ОСОБА_1

представника відповідача

за довіреністю Чичиркоза О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3, через свого представника за довіреністю - адвоката ОСОБА_1 звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат - ОСОБА_5. Після його смерті він звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

16 серпня 2007 року державним нотаріусом Березій І.І. була відкрита спадкова справа №733/07.

Між тим, коли він звернувся до нотаріуса, з метою отримання свідоцтво про право на спадщину, йому було відмовлено у видачі даного свідоцтва, у зв?язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на квартиру, яку він успадкував, містився арешт Державної виконавчої служби, про що винесено відповідну постанову про нотаріальну відмову.

Як вбачається з даної відмови, згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі постанови Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ серії АА № 650818 від 26 травня 2008 року, було накладено арешт на спадкову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач звертає увагу на те, що на момент винесення даної постанови (26 травня 2008 року) Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ, боржник - ОСОБА_5 вже майже рік, як був померлим (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Крім того, на неодноразові намагання з?ясувати у виконавчій службі обставини накладеного арешту, хто є стягувачем у виконавчому провадженні, відповіді так і не було отримано. Єдине, про що повідомили працівники Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ, що виконавче провадження закрите, інформація відсутня, оскільки справа знищена.

Як вбачається з вище викладеного, виконавчого провадження, в якому Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ винесено постанову серії АА №650818 від 26 травня 2008 року, якою було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, - не виявлено. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень складає 3 роки, тому дане виконавче провадження, враховуючи дату постанови 2008 рік, і те що вже минуло майже десять років, - на сьогоднішній день, знищено.

Наявність арешту на нерухоме майно спадкодавця, накладеного на підставі постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ серії АА № 650818 від 26 травня 2008 року, за умов знищення даного виконавчого провадження, за яким накладався вказаний арешт, підтверджує те, що при завершенні виконавчого провадження, державним виконавцем не виконано норми Закону України «Про виконавче провадження» - не скасовано арешт, накладений зазначеною постановою.

Таким чином, позивач просить суд, - зняти арешт, накладений на квартиру, яка розташована за адресою: вул. Свято-Макаріївська (Леніна), 149, кв. 3, м.Черкаси, на підставі постанови Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ серії АА №650818 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 26 травня 2008 року.

Ухвалою суду від 29 травня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

Крім того, ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року враховуючи характер спірних правовідносин залучено в якості співвідповідачаПАТ «Укртелеком», який є стягувачем за виконавчим документом.

Також, ухвалою суду від 14 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з?явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Крім того, зазначив, що судові витрати позивач залишає за собою. Відповідь на позов подано не було.

В судове засідання представник відповідача - Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Відзив на позов не надано.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Укртелеком» за довіреністю Чичиркоза О.М. зазначив, що борг з боку ОСОБА_3 перед ПАТ «Укртелеком» відсутній, а тому не заперечував проти зняття арешту, накладеного постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції серія АА №650818 від 26 травня 2008 року про арешт майна ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 Між тим, вважає, що ПАТ «Укртелеком» не є належним відповідачем. За відзивом на позов зазначено, що у 2007р. Черкаська філія ПАТ «Укртелеком» подана до суду позов про стягнення боргу за телекомунікаційні послуги, за результатами розгляду якого видано виконавчий лист №2-1542 від 02.03.2007р., який був звернутий до примусового виконання. Придніпровським відділом ДВС з власної ініціативи накладено арешт на майно боржника, без будь-якого повідомлення стягувача. На даний час борг в сумі 572грн. ОСОБА_5 перед Черкаською філією ПАТ «Укртелеком» за вказаним виконавчим документом відсутній та не рахується у бух обліку, а тому вважає, що ПАТ «Укртелеком» не має відношення до накладеного арешту на майно ОСОБА_5

Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача ПАТ «Укртелеком», дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об'єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 є братом ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2007 року, актовий запис № 2181).

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 що підтверджується даними Свідоцтва про право власності від 30 березня 2005 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2017р.

За матеріалами, наданими до суду позивачем і даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 103927779 від 15 листопада 2017 року - судом встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_5, накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Сутули В.А. від 26 травня 2008 року.

Вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1542, який 02 березня 2007 року видано Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Укртелеком» боргу в сумі 572 грн. 00 коп.

За інформацією, наданою ПАТ «Укртелеком» № 71с000/17-427 від 05 червня 2018 року на адвокатський запит від 31 травня 2018 року - борг у сумі 572 грн. 00 коп. ОСОБА_5 перед ПАТ «Укртелеком» відсутній.

Листом Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 19657 від 06 жовтня 2017 року, позивачу відмовлено у задоволенні заяви, в частині зняття арешту з майна ОСОБА_5.

Крім того, на виконання ухвали суду від 21 вересня 2018 року Придніпровським відділом державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області надано інформацію (01 жовтня 2018 року № 29697) про те, що згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 27 лютого 2008 року перебувало виконавче провадження № 6434721 з виконання виконавчого листа № 2-1542, що виданий 02 березня 2007 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Укртелеком» боргу в сумі 572 грн. 00 коп., яке завершено. Інша інформація в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня. У зв?язку із закінченням терміну зберігання, матеріали вищевказаного виконавчого провадження знищені.

Між тим, на сьогоднішній день арешт на майно (квартиру № 3 по вул. Леніна, 149 у м. Черкаси) не скасований.

За таких обставин, на думку суду, наявність арешту на квартиру боржника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., накладеного 26.05.2008р. в межах виконавчого провадження, але після смерті боржника, а також за відсутності невиконаного судового рішення та завершеного виконавчого провадження, перешкоджає позивачеві, як спадкоємцю померлого ОСОБА_5 оформити свої спадкові права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення . Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Як зазначено у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 У Другій черкаській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 42949127.

З відповіді нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори від 27 вересня 2018 року № 2247/01-16. вбачається, що до нотаріальної контори із заявами на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулися: 1) брат - ОСОБА_3, 15 серпня 2007 року із заявою про прийняття спадщини; 2) брат - ОСОБА_8, 15 серпня 2007 року із заявою про прийняття спадщини; 3) ОСОБА_9, 04 лютого 2008 року із заявою про прийняття спадщини; 4) АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із повідомленням про укладення кредитного договору, забезпеченням по якому відповідно до договору іпотеки № МіЧ-87-2007 від 20 березня 2007 року є квартира № 3, що знаходиться у м. Черкаси по вул. Леніна, 149, на яку накладена заборона відчуження. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Крім того, постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2018 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме, - на квартиру АДРЕСА_1, що залишилась після смерті його брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до зняття арешту.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті свого брата ОСОБА_5 щодо його майна, який бажає отримати спадщину, а тому він, як майбутній власник/співвласник цього майна має право на пред»явлення такого позову у обраний ним спосіб захисту.

Також, суд вважає, що захист права власності має пріоритетне значення. Крім того, наявність претензій стягувача за виконавчим провадженням до спадкоємця померлого боржника вирішується за положеннями ст. 1281 ЦК України і наявність таких претензій не може бути підставою для відмови особі в оформленні за нею права власності на спадкове майно. Крім того, статтею 442 ЦПК України визначено порядок заміни сторони виконавчого провадження. Під час розгляду справи судом встановлено, що ні державний виконавець, ні стягувач за виконавчими провадженнями не зверталися до суду з відповідними заявами.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість за виконавчим провадженням повністю погашена ще до накладення арешту на майно, відсутні обставини, за яких було накладено даний арешт, оскільки боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1., а оскаржувана постанова винесена 26.05.2008р. Крім того, на даний час з-за завершеного виконавчого провадження, державний виконавець та начальник відділу ДВС, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», не можуть прийняти рішення в межах виконавчого провадження про скасування відповідної постанови, а тому суд вважає, що позовні вимоги про зняття арешту, накладеного постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (серія АА №650818) від 26 травня 2008 року про арешт майна ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 підлягають до задоволення, оскільки, як на думку суду, іншим шляхом поновити порушене право позивача на оформлення спадкових прав, немає. При цьому, суд враховує норми ст. 5 ЦПК України, за якими передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім того, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» в частині, що не суперечить нормам чинного цивільного процесуального законодавства, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред?явлено позов, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Після залучення співвідповідача, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Враховуючи вищезазначене, позивачем та його представником не доведено, що ПАТ «Укртелеком» будь-яким чином порушує, невизнає або оспорює його права, свободи чи інтереси, а тому в частині позовних вимог до відповідача ПАТ «Укртелеком» слід відмовити.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Під час розгляду справи представником позивача заявлено, що судові витрати, понесені у зв»язку з подачею до суду даного позову в розмірі 704грн. 80коп., позивач залишає за собою, а тому відсутні підстави для стягнення їх з відповідача.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ст.ст. 15, 16, 321, 391, 1216-1218, 1222, 1262, 1297 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 5, 19, 76-82, 89, 95, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції серія АА №650818 від 26.05.2008р. про арешт майна ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1., актовий запис №2181) на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 30.03.2005р. про право власності, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси, відомості про який внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 02.06.2008р. за №7304187.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий: С. М. Позарецька