АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/142/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі суддів :

Храпка В.Д., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

при секретарі Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2017 року ухваленого під головуванням судді Марцішевської О.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» , третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про скасування нарахування відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив позов до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свої вимог вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.10.2013 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 7 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_5 не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, станом на 31 січня 2016 року , у розмірі 15 528 грн. 35 коп., із яких : 7 230 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом, 6 231 грн. 89 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 850 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 715 грн. 64 коп. штраф (процентна складова).

З таких підстав позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 01 жовтня 2013 року в сумі 15 528 грн. 35 коп.

В лютому 2017 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зупинення та скасування нарахування відсотків та штрафів за кредитним договором, посилаючись на те, що 01 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н з використанням платіжної картки «Універсальна» , на якій було встановлено кредитний ліміт в розмірі 8 000 грн. під 27.60% на рік.

ОСОБА_5 зазначає, що 18.04.2015 року невідомою особою шахрайським способом знято з кредитної карточки грошові кошти в розмірі 7 300 грн., на виконання умов договору, він звернувся до відділення банку та повідомив про вказаний факт і просив заблокувати карту. Також звернувся до відділення міліції із відповідною заявою. Проте банком не вжито заходів щодо недопущення несанкціонованого доступу до його карткового рахунку, що призвело до видачі кредитних коштів, які ним не отримувались та надання кредитної послуги не замовлялось, тому нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за порушення строків його погашення не має законних підстав та порушує його права як споживача фінансових послуг.

З таких підстав ОСОБА_5 просив суд зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій за кредитною угодою, укладеною між ОСОБА_5 від 01.10.2013 року та зобов'язати банк скасувати відсотки та штрафні санкції нараховані за кредитною угодою від 01.10.2013 року, починаючи з 18.04.2015 року по даний час.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії по скасуванню нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за кредитним договором з ОСОБА_5 б/н від 01.10.2013 року.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи, а по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі та у позові ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що при ухвалені рішення судом першої інстанції не взято до уваги, що банк виконав умови відповідно укладеного договору, а ОСОБА_5 отримав кредитні кошти в сумі 7 300 грн. і відповідальність ОСОБА_5 наступає з моменту використання кредитного ліміту. Також судом не було взято до уваги та не перевірено розрахунок заборгованості, виписку про рух коштів та той факт, що ОСОБА_5 не надав суду доказів відсутності заборгованості по вказаному кредитному договору і, що на рахунок банку надійшли платіжні доручення про переказ коштів від ОСОБА_5 Також при постановлені рішення судом першої інстанції було взято до уваги висновок експерта, на думку апелянта який не є основним та допустимим доказом .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підстава:

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 01.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Заборгованість за кредитом станом на 31.01.2016 року складала 15 528 грн. 35 коп., тому числі 7 320 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом, 6 931 грн. 89 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 850 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 715 грн. 64 коп. штраф ( процентна складова).

18.04.2015 року в період часу з 18 год. 15 хв. 40 сек. по 18 год. 34 хв. на телефон ОСОБА_5 надійшло СМС-повідомлення з інформацією про здійснення операції з отримання готівкових коштів з платіжної картки на загальну суму 7 000 грн.

18 квітня 2015 року ОСОБА_5 звернувся на гарячу лінію банку із заявою про блокування рахунку, а 19.04.2015 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про скоєння злочину. На даний час проводиться досудове розслідування.

Згідно з висновком дослідження № 04/17 від 22.08.2017р. інформація з матеріалів справи №712/2283/16-ц не дозволяє стверджувати, що саме ОСОБА_5, використовуючи належні йому засоби зв'язку та обробки інформації, ініціював 18.04.2015р. операції з платіжною карткою НОМЕР_2. Інформації про операції з карткою НОМЕР_1 в матеріалах справи не виявлено. Спираючись на надану у листі №30.1.0.0/2-20160602/201 від 08.06.2016р. ПАТ "Приватбанк" як на джерело "вичерпної інформації щодо інтеренет-сесії", спеціаліст дійшов висновку, що сеанс зв"язку відбувався у локальній мережі ПАТ "Приватбанк" і до даних про сесію вносились зміни через значний час після досліджуваного інциденту. Під час виконання досліджуваних операцій електронний цифровий підпис клієнта не використовувався, оскільки його використання не передбачене задіяними платіжними сервісами.

Таким чином, встановлено, що заборгованість за кредитом, яку позивач просив стягнути із ОСОБА_5 виникла 18.04.2015 року, тобто внаслідок проведення операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, що мають ознаки шахрайства.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах , установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі ( ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд суду і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди ( ст. 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом із Умовами, Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між сторонами договір.

Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилався позивач, не містять підпису відповідача.

Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0.1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Пунктом 9 Розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Правління Національного банку України 05.11.2014 року № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача привели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію.

Зазначені норми є спеціальною до спірних правовідносин.

Судом не встановлено обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» і часткового задоволення позову ОСОБА_5

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2017 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 12.01.2018 року