Номер провадження 2/754/4655/18
Справа №754/5830/18
17 грудня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судових засідань - Малинки А.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів, -
Ухвалою судді від 10.05.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.
Ухвалою суду від 21.08.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні.
Разом з тим, до початку розгляду справи по суті, від сторони позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до вимог якої позивач остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплату аліментів на утримання сина у розмірі 9000 грн.
Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином за його адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності нез'явившогося відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Заслухавши пояснення представника позивача - ОСОБА_2, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, а також дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що пред'явлений ОСОБА_3 позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.05.2009 було розірвано, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві (а.с.7).
Також, сторони по справі мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41).
Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Наданий суду розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату відповідачем аліментам, обрахованої за період з 01.03.2013 по 31.03.2018, перевірений судом та здійснений у відповідності із вимогами чинного законодавства.
Зважаючи на те, що відповідач був обізнаний про наявність даного спору на розгляді у суду, відзив не надав та доказів того, що заборгованість утворилась внаслідок причин, які не залежали від нього, а відтак суд дійшов до переконання про обґрунтованість вимог позовної заяви та наявність підстав для нарахування неустойки (пені).
Разом з цим, положеннями ч.ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Подавши до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, позивач просила суд стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина у розмірі 9000 грн., що є безпосереднім правом позивача на розпорядження своїм правом щодо заявленого предмету спору на власний розсуд. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, таке зменшення розміру пені, яку сторона позивача просить стягнути з відповідача, була зумовлена їхньою домовленістю в позасудовому порядку.
А відтак, з огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7, 20, 154, 180, 196, ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 141, 177, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Києва, РНОКПП - НОМЕР_1(зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3, РНОКПП - НОМЕР_2, (проживаючої: АДРЕСА_2) неустойку (пеню) у зв'язку з несплатою аліментів в загальному розмірі 9000 грн..
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Києва, РНОКПП - НОМЕР_1(зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Повний текст судового рішення складено 22.12.2018.
Суддя: