533/86/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2018 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І. І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А. В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

представник позивача: ОСОБА_2,

відповідач: Козельщинська державна нотаріальна контора,

представник відповідача: ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4,

представник третьої особи: адвокат ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду в місті Кобеляки цивільну справу № 532/86/18 за позовом ОСОБА_1 до Козельщинської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, про визнання незаконними нотаріальних дій та визнання недійсними нотаріальних актів, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2018 року позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом про визнання незаконними нотаріальних дій та визнання недійсними нотаріальних актів. В позовній заяві зазначила, що 03 січня 2001 року померла її мати, ОСОБА_6, після смерті якої залишилось спадкове майно. 20 червня 2013 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 та 3 липня 2013 року видано свідоцтво прав власності на спадщину на ім'я брата позивача ОСОБА_7

Свідоцтво про право на спадщину позивач вважає незаконним та прохає скасувати його, зазначаючи, що воно видане з порушенням вимог чинного законодавства: за наявності підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії та прийнятті заяви від зацікавлених нотаріусу осіб; нотаріальна дія вчинена з порушенням строків передбачених для вчинення нотаріальних дій щодо строків прийняття спадщини та строків відмови від спадщини, без оплати за вчинення дій; позивачу не роз`яснені права та обов'язки, суть і значення вчинення дій; нотаріусом порушено порядок встановлення факту вступу у спадщину.

20 березня 2018 року державний нотаріус Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувані постанови прийняті з дотриманням вимог законодавства.

23 квітня 2018 року позивач, ОСОБА_1, подала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що постановою нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, а тому крім визнання незаконною та скасування наторіальної дії Козельщинської державної нотаріальної контори вчиненої державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори третього липня 2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_7, прохає скасувати постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 травня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину майна ОСОБА_6 в зв'язку із неприйняттям спадщини.

13 червня 2018 року третя особа, ОСОБА_4 подала до суду пояснення щодо позову, в якому зазначила, що повністю заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1, оскільки після смерті ОСОБА_6 позивач добровільно відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері, а тому спадщину прийняв ОСОБА_7, після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_4 Доводи позивача про незаконність дій державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори є нікчемними, з підстав, наведених відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву. Крім цього позивач, ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з зазначеним позовом, адже свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_7 видано 03.07.2013 року, про що позивачу було відомо, а тому з позовом до суду вона мала право звернутись до 03 липня 2016 року, однак фактично подано лише 19 січня 2018 року.

20.06.2018 року представник позивач, ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив та заперечення на пояснення третьої особи у справі, в якому зазначив, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину безпідставно звільнив спадкоємця від сплати платежів, крім цього сам здійснював збір інформації щодо наявності спадкового майна у спосіб та час, не передбачений законом. Підстави для відмови позивачу в позові за пропуском строку позовної давності відсутні.

Ухвалою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року провадження по справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року відповідача державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 замінено на належного відповідача Козельщинську державну нотаріальну контору.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено ОСОБА_4.

20 червня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та по справі призначено судовий розгляд на 25 липня 2018 року.

Позивач, ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_2, в судовому засіданні позов підтримав та проохав його задовольнити.

Представник відповідача, Козельщинської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримав письмовий відзив на позовну заяву та прохав відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_5, в судовому засіданні підтримав письмові пояснення ОСОБА_4 та прохав відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 січня 2001 року померла ОСОБА_6 (т.1 а.с.46).

На день своєї смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 44, 45).

20 червня 2013 року ОСОБА_1 подала до Козельщинської державної нотаріальної контори заяву, в якій повідомила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті матері, однак із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, на спадщину не претендує, спадщину фактично не прийняла, до суду з заявою про продовження строку про прийняття спадщини чи визнання за нею права власності на спадкове майно звертатися не буде (т.1 а.с. 42).

03 липня 2013 року ОСОБА_7 подав до Козельщинської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6. Фактом прийняття спадщини ОСОБА_6 є наявність на руках ОСОБА_7 сертифіката акцій А07310 від 06.11.1996 року виданного ВАТ «Кременчукцьким сталеливарним заводом» на ім'я померлої та пред'явленого спадкоємцем нотаріусу (т.1 а.с. 52).

ОСОБА_7 є рідним сином ОСОБА_6, яка померла 03 січня 2001 року ( т.1 а.с. 56).

В зв'язку з необхідністю оформлення спадщини, на підставі статей 4, 5 ЗУ «Про нотаріат», п.8 Інстуркції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» державним нотаріусом витребувано виписку з рахунку власників іменних цінних паперів ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» власника: ОСОБА_6 (т.1 а.с.58).

03 липня 2013 року на підставі ст. 529 ЦК УРСР ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з : 4662 простих іменних акцій з належними дивідендами Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», що належали померлій ОСОБА_6, яка померла 03 січня 2001 року. Від оплати державного мита звільнено згідно п.16 ст. 4 ДКМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 року (т.1 а.с. 61).

20 квітня 2017 року до Козельщинської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері, ОСОБА_6 (т.1 а.с. 69).

11 травня 2017 року до Козельщинської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1, в якій вона прохає скасувати свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_7 як таке, що видане в порушення вимог чинного законодавства (т.1 а.с. 82).

24 травня 2017 року ОСОБА_1 подала до до Козельщинської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 03 січня 2001 року. Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 відсутній ( т.1 а.с.85).

27 травня 2017 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадщину після смерті прийняв ОСОБА_7, якому видано свідоцтво про право на спадщину на акції ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», а ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву, в якій повідомила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті матері, однак із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, на спадщину не претендує, спадщину фактично не прийняла, до суду з заявою про продовження строку про прийняття спадщини чи визнання за нею права власності на спадкове майно звертатися не буде, а тому вона не є такою, що прийняла спадщину. Крім цього, рішенням Козельщинського районного суду від 23 березня 2017 року, яке набрало законної сили 04 квітня 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено в наданні додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини ( т.1 а.с.92, 200-203).

21 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Козельщинського районного суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва на спадщину від 03.07.2013 року, згідно з яким спадкоємцем ОСОБА_6, яка померла 03.01.2001 року є її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнання за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на 46662 простих іменних акцій з належними дивідендами ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», що належали ОСОБА_6.

Із акту, складеного депутатом сільської ради та сусідами ( ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 П.) вбачається, що в період з 1 жовтня 2000 року по 3.01.2001 року ОСОБА_1 проживала без реєстрації разом із своєю матір'ю, ОСОБА_6 в с. Павлівка (т.1 а.с. 101).

25 грудня 2015 року помер ОСОБА_7 (т.1 а.с.136).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до Козельщинської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 (т.1 а.с. 145).

Крім ОСОБА_1, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 подала ОСОБА_4, яка на час смерті спадкодавця постійно з ним проживала (т.1 а.с.168).

Оскільки ОСОБА_6 померла 03 січня 2001 року, та з цього часу відкрилась спадщина, то в данному випадку мають бути застосовані норми законодавства, які діяли на час виникнення права на спадкування.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно. За життя ОСОБА_6 заповіту не складала. За законом, право на спадкування виникло у дітей померлої: ОСОБА_7 та ОСОБА_1, яким було відомо про відкриття спадщини.

ОСОБА_7 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Наданий ОСОБА_1 акт проживання разом із спадкодавцем на момент смерті не може свідчити про те, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_1 у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала. Крім цього, повідомила Козельщинській державній нотаріальній конторі, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті матері, однак на спадщину не претендує, спадщину фактично не прийняла, до суду з заявою про продовження строку про прийняття спадщини чи визнання за нею права власності на спадкове майно звертатися не буде.

Дану заяву підписано ОСОБА_1 та її посилання на те, що вона самостійно не виготовляла таку заяву, суд не бере до уваги, оскільки законом не передбачено необхідності заявником самостійно виготовляти заяви. Нотаріус повинен посвідчувати подану до нього заяву.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначила, що подана нею заява протирічить її волі та намірам, однак судом встановлено, що така заява підписана нею добровільно. Крім даної заяви інших заяв ОСОБА_1 про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини протягом передбаченого строку для прийнятя спадщини не подавала. Суду також не надано доказів того, що ОСОБА_1 не мала змоги, за станом здоров'я прочитати зміст заяви, яку вона підписала.

Статтею 560 ЦК УРСР ( 1963 р.) передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 561 ЦК УРСР ( 1963 р.) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_7 видано 03 липня 2013 року, тобто після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини після ОСОБА_6, яка померла 03 січня 2001 року.

Щодо порядку вчинення нотаріальних дій, застосуванню підлягає законодавство, яке діяло на час вчинення нотаріальної дії.

Судом встановлено, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про нотаріат» ( в редакції станом на липень 2013 року) та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований в МЮУ 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Так, згідно статтей 66, 67 ЗУ «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини, за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Пунктом 1.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно п. 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Судом встановлено, що державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори дотримано вимоги вище вказаного законодавства. Посилання позивача, що ОСОБА_7 фактично не вступив в управління спадковим майном ( іменними цінними паперами), оскільки не мав сертифікату акцій, а нотаріус самостійно витребував даний сертифікат спростовується наданими суду матеріалами справи, зокрема із змісту заяви, поданої ОСОБА_7 вбачається, що останній має на руках сертифікат акцій на імя померлої, який предявив нотаріусу. Із запиту нотаріуса (т.1 а.с. 58) вбачається, що ним витребувано не сертифікат, а виписку з рахунку.

Таким чином, державний нотаріус Козельщинської державної нотаріальної контори виконав всі вимоги ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, після чого правомірно видав свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_7.

Щодо посилання позивача, як на підставу для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним недотримання нотаріусом вимог Типової інструкції з діловодства, затвердженої постановою КМУ від 30.11.2011 року та Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України від 02.07.2012 року, то суд зазначає, що зазначені інстукції не розповсюджуються на нотаріальну діяльність. В своїй діяльності нотаріуси при виконанні своїх посадових обовязків керуються ЗУ «Про нотаріат» та Правилами ведення нотаріального діловодства.

Судом встановлено, у свідоцтві про право на спадщину, біля підпису особи, яка посвідчила даний документ не зазначено прізвище, імя та по батькові такої особи, не може бути підставою для визнання свідоцтва недійсним. Так, із змісту свідоцтва вбачається, що воно посвідчене державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, який підтвердив в судовому засіданні, що в свідоцтві мається його підпис. Крім цього, на свідоцтві має відтиск печатки Козельщинської державної нотаріальної контори, що також підтверджує той факт, що свідоцтво видане уповноваженою на те посадовою особою.

Також слід звернути увагу на те, що відповідно до п.16 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" ( в редакції станом на липень 2013 року), від сплати державного мита звільняються громадяни - за видачу їм свідоцтва про право на спадщину - на цінні папери.

Свідоцтво про право на спадщину за законом видане на прості іменні акції Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", які є одним із видів цінних паперів, а тому дії нотаріуса при звільненні ОСОБА_7 від оплати мита є законними.

Судом також встановлено, що 27 травня 2017 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину майна ОСОБА_6 в зв'язку із неприйняттям спадщини, яку позивач вважає незаконною, однак ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні ні позивачем ні її представником не уточнено підставу, в звязку з якою вони вважають дану відмову незаконною.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши оскаржувану постанову нотаріуса, суд вважає її обґрунтованою та не знаходить підстав для визнання її недійсною.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими та відмовив у задоволенні позову по суті, то питання про пропуск строку звернення ОСОБА_1 до суду не вирішується.

Відповідно до статтей 141, 142 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Козельщинської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, про визнання незаконним нотаріальних дій та визнання недійсними нотаріальних актів - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено 04 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Суддя