Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 758/11646/15-ц

провадження № 61-6983св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Подільська районна в м. Києві державна адміністрація,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Подільської районної у м. Києві державної адміністрації на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року у складі судді: Неганової Н. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року у складі суддів: Панченка М. М., Волошиної В. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Подільська районна у м. Києві державна адміністрація звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житлом.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі, будучи зареєстрованими у зазначеній квартирі, без поважних причин не користуються нею з 2013 року. Тобто, більше 6 місяців поспіль. Це зумовило виникнення боргу по комунальним послугам у сумі 11791,68 грн. Позивач просив ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року, у позові відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги не свідчить про не проживання відповідачів в спірній квартирі, а лише говорить по те, що такі послуги не оплачуються мешканцями квартири. Позивач не надав розрахунку по цій заборгованості, тобто, з якого часу вона утворена, чи мало місце користування водою з цієї квартири в спірний період (в разі наявності у квартирі лічильників води), чи мало місце користування електроенергією в спірний період, про що можуть свідчити показники електролічильника, співставленні з останніми здійсненими платежами на користь Київенерго. Позивачем не доведений факт відсутності відповідачів у спірному житловому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин.

У жовтні 2016 року позивач подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржені рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суди при вирішенні справи не врахували те, що: спірне житло перебуває в управлінні позивача; квартира не приватизована; відповідачі втратили право користування квартирою, оскільки не проживають в квартирі більше шести місяців; в акті від 02 червня 2015 року, затвердженому начальником ЖЕД 708 «Синьоозерне», зазначено, що комісія працівників ЖЕД 708 на запит прокуратури Подільського району м. Києва від 28 травня 2015 року перевірила фактичне проживання в квартирі АДРЕСА_1. На момент перевірки двері в квартиру ніхто не відкрив. Зі слів сусідки поруч розташованої квартири №57 ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 з серпня 2013 року ніхто в квартирі не мешкав та не з'являвся; існує борг за комунальними послугами у сумі 11791,68 грн; відповідачами не наведено жодного доказу, про спростування наведених в позові обставин.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що спірна двокімнатна квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 48,1 кв.м. і перебуває у державній власності. На час розгляду справи, зареєстрованими в цій квартирі є відповідачі: ОСОБА_2 з 1988 року, та його сестра ОСОБА_3 з 1991 року. ОСОБА_5, яка була зареєстрована у спірній квартирі, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідачі іншого житла, крім спірної квартири, не мають.

Суди встановили, що на підтвердження своїх доводів, позивач надав суду: довідку про заборгованість по квартирній платі у сумі 11,791 грн 68 коп.; акт від 02 червня 2015 року, складений працівниками ЖЕД-708 «Синьоозерне», з якого слідує, що на момент перевірки фактичного проживання у спірній квартирі - двері ніхто не відчинив. Із акту, складеного працівниками 4-ї дільниці ЖЕД-708 «Синьоозерне» від 31.12.2015 року, слідує, що 31 грудня 2015 року судова повістка була вручена відповідачу ОСОБА_2, який пояснив, що його сестра відповідачка ОСОБА_3 перебуває за кордоном в Італії.

Суди встановили, що позивач не надав розрахунку по комунальній заборгованості, тобто, з якого часу вона утворена, чи мало місце користування водою з цієї квартири в спірний період (в разі наявності у квартирі лічильників води) чи мало місце користування електроенергією в спірний період, про що можуть свідчити показники електролічильника, співставленні з останніми здійсненими платежами на користь Київенерго.

Відповідно до статей 71, 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановивши, що позивач не довів факт відсутності відповідачів у спірному жилому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин, зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Подільської районної у м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат

В. П. Курило