АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4825/17 Номер провадження 22-ц/786/151/18Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 2 листопада 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 2 листопада 2017 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в задоволенні позову за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове про задоволення позову. Зокрема вказує, що суд не сприяв встановленню всіх фактичних обставин по справі, поверхнево їх зясував, не звернув уваги на те, що позивач не є стороною договору факторингу між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_3», а відтак в нього відсутня можливість надати суду належно завірену копію такого договору.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просила стягнути суму заборгованості за кредитним договором №500316697 від 31.10.2012 року в розмірі 28198,31 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем 31.10.2012 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала 12000 грн.

30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_3» укладено договір факторингу, згідно якого до товариства перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.

В подальшому, 10.10.2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_3» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, згідно з яким ТОВ «Дата ОСОБА_3» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до відповідача коштів, що включають суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами.

Згідно додатку №1-1 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_2 в сумі 28198,31 грн., яка складається з 9524,33 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7313 грн. заборгованість за процентами та комісією, 11360,98 грн. пеня, штраф, неустойка.

В звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, що стало підставою для утворення заборгованості, просило стягнути вищевказані суми з боржника.

Відмовляючи в задоволенні позову за недоведеністю, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів виникнення у нього права вимоги до відповідача, оскільки докази щодо передачі банком боргових зобовязань саме ОСОБА_2, що відображено в додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2014 року, в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду, якого суд дійшов передчасно та з порушенням вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України 2003 року.

Так, за змістом ст. 10 ЦПК України 2003 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 31.10.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 500316697, відповідно до умов якого позичальник отримала 12000 грн. під 17% річних строком до 02.11.2015 року.

30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_3» укладено договір факторингу, згідно якого товариство зобовязується передати грошові кошти в розпорядження банку за плату, а банк зобовязується відступити товариству свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору. При цьому товариство набуло право вимоги повернення заборгованості за основною сумо кредитів, плати процентів за користування кредитами, комісій на підставі основних договорів, неустойки (пені, штрафів) у випадку неналежного виконання зобовязань за основними договорами.

10.10.2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_3» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до якого ТОВ «Дата ОСОБА_3» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до відповідача коштів, що включають суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата ОСОБА_3».

Таким чином, в цій частині судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин положення статей 512, 514 ЦК України.

Разом з цим, суд відмовив в задоволенні позову внаслідок не надання позивачем самого додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2014 року, до якого було внесено прізвище боржника ОСОБА_2, зазначаючи, що вказаного доказу позивач не надав суду в порядку виконання ухвали суду про витребування таких доказів.

При цьому, поза увагою суду залишилось те, що позивачем було надано витяг з додатку №1-1 до договору факторингу№2016 від 10.10.2016 року, до якого внесено прізвище боржника ОСОБА_2, із зазначенням її індивідуального податкового номеру та розміру поточної заборгованості за кредитним договором від 31.10.2012 року.

Виконуючи вимоги даної ухвали, позивач звертав увагу суду на те, що саме товариство як новий кредитор не є стороною договору факторингу від 30.09.2014 року, а відтак в нього відсутні можливості для надання суду належним чином завірених копій такого договору та додатку № 1 до нього, з прізвищами боржників ПАТ «Альфа- Банк».

Таку позицію позивача судом було розцінено як невиконання обовязку по доведенню обставин, на які він спирався в обґрунтування своїх вимог та відмовлено в позові за недоведеністю.

Між тим, судом не було в повній мірі виконано вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не здійснено необхідних заходів по витребуванню таких доказів у безпосередніх учасників договору факторингу від 30.09.2014 року, що призвело до помилкового вирішення спору.

Усуваючи недоліки суду першої інстанції, апеляційним судом в межах перевірки доводів апеляційної скарги були зроблено запит до ПАТ «Альфа-Банк» щодо надання належним чином завіреною копії договору факторингу, укладеного між банком та ТОВ «Дата ОСОБА_3» та додатку до договору факторингу, які б могли свідчити про перехід прав та обовязків по кредитному договору між банком та ОСОБА_2 до нового кредитора.

Вказані документи надійшли до апеляційного суду і з них вбачається, що згідно наданого ПАТ «Альфа Банк» додатку 1 до договору факторингу від 30.09.2014 року банк відступив товариству свої права грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №500316697 від 31.10.2012 року.

Таким чином, згідно додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_2 в сумі 28198,31 грн., яка складається з 9524,33 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7313 грн. заборгованість за процентами та комісією, 11360,98 грн. пеня, штраф, неустойка.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позивачем факту наявного в нього як у нового кредитора права вимоги до боржника ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1077 ч. 1 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Крім того, матеріалами справи доводиться, що на адресу ОСОБА_2 були направлені повідомлення як ТОВ «Дата ОСОБА_3» так і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про відступлення права вимоги та необхідність сплати заборгованості в сумі 28198,31 грн.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі №6-979цс15.

Як вбачається з зібраних по справі доказів, ОСОБА_2 не проводила погашення кредитної заборгованості ні на користь ТОВ «Дата ОСОБА_3», ні ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а лише здійснила останню оплату по кредиту ПАТ «Альфа Банк» у серпні 2013 року.

Наявність заборгованості за кредитним договором №500316697 від 31.10.2012 року в розмірі 28198,31 грн. (станом на 10.10.2016 року), яка складається з 9524,33 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7313 грн. заборгованість за процентами та комісією, 11360,98 грн. пеня, штраф, неустойка, підтверджується розрахунком заборгованості та не спростовується відповідачем, який будучи належним чином повідомлений, участі в розгляді справи не приймав.

За вказаних обставин, судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений як при подачі позову, так і при подачі апеляційної скарги - 1600 грн. та відповідно 1760 грн., а всього 3360 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 2 листопада 2017 року скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №500316697 від 31.10.2012 року в сумі 28198,31 грн., яка складається з 9524,33 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7313 грн. заборгованість за процентами та комісією, 11360,98 грн. пеня, штраф, неустойка,

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір в сумі 3360 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1