Справа № 751/544/18 Провадження № 22-ц/795/721/2018 Головуючий у I інстанції - Мороз К. В. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем: Шкарупою ЮВ.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

представник позивача: ОСОБА_3,

відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області,

представник відповідача Кудрявцева Ольга Олександрівна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2018 року (ухвалено об 11:55 год.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила поновити її на посаді головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області; стягнути на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 18 340,20 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що вона з 06.06.2000 року працювала у виконавчій дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування України, у подальшому, у зв'язку з реорганізацією, працювала у виконавчій дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. У зв'язку з реорганізацією Фонду позивачку з 01.08.2017 було переведено до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на посаду головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області № 90-К від 26.12.2017 позивачку звільнено із займаної посади з 29.12.2017 у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення з роботи вважає незаконним, проведеним з недотриманням роботодавцем ст. 42 КЗпП України та процедури звільнення, оскільки в даній організації не були звільнені у зв'язку зі скороченням працівники з нижчою кваліфікацією, а також з такою ж кваліфікацією як у позивачки, але з меншим безперервним стажем роботи. Крім того, не було враховано інші умови переважного залишення на роботі, а саме, що позивачці залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку, вона не має іншого заробітку та проживає одна, має безперервний стаж роботи на даному підприємстві. Серед осіб, які залишилися працювати, є працівники, які не мають зазначених переваг.

Незаконне звільнення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків дійсним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторного викладу доводів позовної заяви.

Заявниця вважає звільнення її з роботи незаконним та здійсненим всупереч положенням ст. 42 КЗпП України, оскільки в Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області (далі - Управління) не були звільнені у зв'язку зі скороченням працівники з нижчою кваліфікацією, а також з такою ж кваліфікацією як у позивачки, але з меншим безперервним стажем роботи. Зазначає, що не було враховано інші умови переважного залишення на роботі, а саме, що позивачці залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку, вона не має іншого заробітку та проживає одна, має безперервний стаж роботи на даному підприємстві. Серед осіб, які залишилися працювати, є працівники, які не мають зазначених переваг.

Заявниця вказує, що пропозиції роботи на інших посадах в Управлінні та у відділеннях Управління області їй не надавались. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області має вісім відділень по Чернігівській області і роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії по всій юридичній особі, а не лише в одному структурному підрозділі.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад; переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду; у зв'язку з тим, що відбулось значне (більше 40%) скорочення штатів у всіх відділеннях області та в управлінні, вакантних посад, які можна було б запропонувати працівникам, посади яких скорочуються, не було в жодному структурному підрозділі області.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_2 та її адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача Кудрявцевої О.О., яка наполягала на законності рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату, що стало підставою для вивільнення працівників, в тому числі ОСОБА_2, на підставі ч. 1 статті 40 КЗпП України. Була відсутня можливість переведення ОСОБА_2, за її згодою, на іншу роботу та відсутня перевага в залишенні на роботі, передбачена законодавством України згідно ч. 3 ст. 42 КЗпП України. У зв'язку з відсутністю порушень відповідачем законних прав ОСОБА_2, суд першої інстанції не встановив підстав для відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 06.06.2000 ОСОБА_2 була прийнята на посаду головного спеціаліста контрольно-ревізійного відділу Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування України. 22.01.2001 - переведена на посаду завідуючої загальним відділом.

З 02.07.2001 у зв'язку з реорганізацією Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування України у виконавчу дирекцію Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності призначена на посаду завідуючої відділом соціальних виплат та в подальшому працювала на посадах: з 11.11.2002 - завідувач контрольно-ревізійним відділом; з 01.06.2004 - головний спеціаліст-ревізор контрольно-ревізійного відділу; з 01.11.2005 - заступник завідувача відділом соціальних виплат; з 26.01.2012 - заступник завідувача бюджетним відділом; з 01.01.2013 - начальник сектору планування та виконання бюджету фінансово-економічного відділу.

Наказом Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 78-ос від 27.07.2017 позивачка була звільнена з займаної посади з 31.07.2017 в порядку переведення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області № 16-к від 31.07.2017 позивачка з 01.08.2017 прийнята на посаду головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності в порядку переведення з виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Зазначене підтверджується копією трудової книжки позивачки (а.с. 23-31).

Позивачка має вищу освіту за спеціальністю «зоотехнія», кваліфікація «зооінженер» (а.с. 35). Навчалася у Чернігівському інституті регіональної економіки і управління по програмі «Бухгалтерський облік для малих підприємств», посвідчення № 15 від 10..06.1993 (а.с. 37). Згідно диплому про перепідготовку НОМЕР_1 ОСОБА_2 закінчила факультет післядипломної освіти Чернігівського державного технологічного університету за спеціальністю «фінанси», кваліфікація «економіст» (а.с. 36).

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.09.2017 № 47 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України» з 01.01.2018 року затверджена гранична чисельність працівників Фонду у кількості 5192 штатних одиниць (а.с. 55).

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 № 50 «Про затвердження структури органів Фонду» затверджена структура робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, яка вводиться в дію з 01.01.2018 (а.с. 56).

У п. 2.3. вказаної постанови зазначено про забезпечення проведення робочими органами виконавчої дирекції Фонду організаційних заходів щодо приведення структури робочих органів виконавчої дирекції Фонду згідно із вимогами додатку №1 до цієї постанови, в тому числі попередження працівників робочих органів виконавчої дирекції Фонду про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та про можливі звільнення тощо.

Наказами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від №579 23.10.2017, №685 від 24.11.2017 та № 802 від 20.12.2017 затверджена гранична чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Україні в Чернігівській області та його відділень в кількості 124 штатних одиниць; начальнику управління рекомендовано провести до 01.11.2017 передбачені чинним законодавством заходи щодо попередження працівників управління та його відділень про зміни в організації виробництва і праці та про зміни істотних умов праці (а.с. 58-60).

Відповідно до штатного розпису управління, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 15.05.2017 №14-ос та введений в дію з 15.05.2017, штатна чисельність управління складала 67 одиниць та затверджений кількісний склад структурних підрозділів, посад управління (а.с. 61-63).

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області № 97-к від 29.12.2017 затверджено організаційну структуру управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, організаційну структуру відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, та введено в дію з 01.01.2018, затверджений директором виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України 31.10.2018, штатний розпис управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області в кількості 42 штатних одиниці (а.с. 64-65).

Із вказаного штатного розпису вбачається, що відділ фінансово-економічної діяльності (5 одиниць штатних посад по відділу), в якому працювала ОСОБА_2, та відділ бухгалтерського обліку та консолідованої звітності (5 штатних посад по відділу) ліквідовані взагалі, натомість утворений відділ фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку з кількістю посад по відділу 6 штатних одиниць: начальник відділу-головний бухгалтер 1 посада, заступник начальника відділу - заступник головного бухгалтера 1 посада, головний спеціаліст 4 посади.

26.10.2017 позивачка, під підпис, була попереджена про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади та про можливе майбутнє звільнення (а.с. 33, 66).

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області № 59-к від 07.12.2017 було створено комісію з вирішення питань переважного права на залишення на роботі працівників Управління та його відділень (а.с. 67).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання вказаної комісії від 14.12.2017 (а.с. 68-69), виходячи із штатної чисельності структурного підрозділу, комісією було рекомендовано наповнити штат відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку наступним чином:

ОСОБА_5 - начальник відділу-головний бухгалтер;

ОСОБА_6 - заступник начальника відділу - заступник головного бухгалтера;

ОСОБА_7 - головний спеціаліст;

ОСОБА_8 - головний спеціаліст;

ОСОБА_9 - головний спеціаліст (ЧАЕС);

ОСОБА_10 - головний спеціаліст (інвалід).

Вивільненню підлягатимуть всі головні спеціалісти відділу фінансово-економічної діяльності: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2 та один головний спеціаліст відділу бухгалтерського обліку та консолідованої звітності - ОСОБА_13

Визначаючи кандидатів на зайняття посад головних спеціалістів, члени комісії спершу визначали працівників з більшою кваліфікацією, якими є заступники начальників ліквідованих відділів ОСОБА_8 та ОСОБА_7, відповідно до вищих посад, які вони займали до 01.01.2018 (а.с. 94).

При прийнятті рішення комісія визначила спеціалістів, яким надається перевага не тільки в залишенні на роботі, але в працевлаштуванні: ОСОБА_9, віднесена до категорії 2 громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (п. 7 частини першої ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») (а.с. 70, 71). Також комісія виділила серед усіх головних спеціалістів ОСОБА_10 як більш універсального працівника із досвідом бухгалтерської роботи та з високою продуктивністю праці, здатністю швидко та якісно обробляти значні об'єми інформації, умінням їх систематизувати, а також працівника який має інвалідність (3 група), необхідну для квоти управління відповідно до вимог діючого законодавства (а.с. 68-69).

22.12.2017 року управління повідомило позивача листом про скорочення її посади з 01.01.2018 та про неможливість їй запропонувати іншу роботу в управлінні та відділеннях області, так як вакантні посади відсутні (а.с. 34, 79).

Згідно довідки № 06-15/726 від 06.03.2018 в період з 26.10.2017 по 29.12.2017 вакантні посади в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області та відділеннях області були відсутні (а.с. 81).

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області № 90-к від 26.12.2017 ОСОБА_2 була звільнена з посади головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області 29 грудня 2017 року у зв'язку зі скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 32). Позивачу в день звільнення видана трудова книжка та копія наказу про звільнення, проведені остаточні розрахунки: виплачена вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України (а.с. 77-78).

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40).

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.(ч. 1-2 ст. 49-2 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно штатного розпису, затвердженого 31.10.2017 та введеного в дію 01.01.2018, було взагалі ліквідовано відділ фінансово-економічної діяльності, де позивачка обіймала посаду головного спеціаліста, а також відділ бухгалтерського обліку та консолідованої звітності. Натомість створено відділ фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку. Тобто відбулись зміни в організації виробництва і праці, що призвело до значного скорочення чисельності та штату працівників.

Колегією суддів встановлено, що в новостворений відділ, кандидатів на зайняття посад головних спеціалістів, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було визначено виходячи з більшої кваліфікації останніх та відповідно до вищих посад, які вони займали (заступники начальників відділів, що об'єднуються). В свою чергу, комісією з вирішення питань переважного права на залишення на роботі було вирішено залишити на посадах головного спеціаліста ОСОБА_9, зазначивши про її високу продуктивність праці та встановивши наявність статусу потерпілої від катастрофи на ЧАЕС, та ОСОБА_10, оскільки остання має інвалідність, необхідну для квоти управління відповідно до вимог законодавства. Вакантні посади в Управлінні, які б могли бути запропоновані позивачці, були відсутні. Про наступне вивільнення позивачку було попереджено за 2 місяці, тобто у строк відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при звільненні ОСОБА_2 відповідачем були дотримані норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, та зважає на те, що матеріалами справи підтверджується відсутність можливості переведення ОСОБА_2 на іншу роботу, переважне право на залишення працівника на роботі не є тотожним переважному праву його працевлаштуванню на нову посаду, а тому доводи апеляційної скарги про те, що в Управлінні не були звільнені у зв'язку зі скороченням працівники з нижчою кваліфікацією, а також з такою ж кваліфікацією як у позивачки, але з меншим безперервним стажем роботи та не було враховано інші умови переважного залишення на роботі позивачки, не узгоджуються з приписами законодавства, є необґрунтованими та спростовуються письмовими доказами у справі.

Оскільки в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області та відділеннях області управління вакантні посади в період з 26.10.2017 (попередження про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та про можливе майбутнє звільнення) по 29.12.2017 (день звільнення) були відсутні, про що позивачка була попереджена (а.с. 34, 79), доводи апеляційної скарги про те, що пропозиції роботи на інших посадах в Управлінні та у відділеннях Управління області їй не надавались та про те, що роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії по всій юридичній особі, а не лише в одному структурному підрозділі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді, є безпідставними та на правильність висновків суду не впливають.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2018 року.

Головуючий:Судді: