Провадження № 2/127/6565/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при

секретарі Бедрак М.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на підставі довіреності, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 вересня 2007 рокуКузьміна ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 в органах РАЦС м. Вінниці, про що зроблено актовий запис № 2707. Від спільного проживання з відповідачем, 6 лютого 2010 року у сторін народився син ОСОБА_6.

27 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано у судовому порядку.

У травні 2014 року позивач разом з сином виїхала на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки, де проживають і досі. Протягом цього часу ОСОБА_4 переводив на рахунок позивача кошти щомісячно та інколи іграшки. В жодних інших витратах він участі не приймав. У вересні поточного року позивачу стало відомо про розмір заробітної плати відповідача 3500-4000 дол. США. У звязку з цим, ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини від заробітку. З огляду на вищевикладене, а також те, що батько повинен утримувати свою дитину, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути аліменти з батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 23 528 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Згодом, представником позивача було подано суду позовну заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої вона просить збільшити суму позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення аліментів щомісячно 35 752,84 грн., з врахуванням наданих документів 26.04.2018 року, про витрати необхідні для гармонійного розвитку дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (З врахуванням квитанції про витрати на зайняття математикою в сумі 540 дол. США за кожні 3 місяці) (а.с. 183-184).

Обґрунтовуючи вищевказану позовну заяву представник посилається на розрахунок витрат для гармонійного розвитку дитини. Так, витрати на рік становлять 16 098,84 дол. США, що еквівалентно 429 034,086 грн. Витрати на утримання дитини на місяць становлять 35 752,84 грн. Тобто сума витрат значно більша, від суми яку позивач претендує стягувати з відповідача.

Представником відповідача було подано суду заперечення проти позову (а.с. 45-47). Зі змісту даного заперечення вбачається, що ОСОБА_4 ніколи не відмовлявся від будь-якої матеріальної допомоги для дитини, розуміє свій обовязок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися. З моменту переїзду сина з позивачем до Сполучених Штатів Америки, відповідач регулярно перераховує на картку позивача кошти на утримання дитини. ОСОБА_3 не дає можливості спілкуватись з сином за допомогою інтернет звязку. Разом з тим, постійно передавала замовлення сина щодо подарунків, які відповідач завжди купував та одразу надсилав на адресу позивача. При визначені розміру аліментів представник просить врахувати, що відповідач має складну хворобу серця, на його утриманні перебуває дружина та неповнолітня донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також він утримує своїх батків. Щодо розміру заробітної плати відповідача, то він з 2006 року зареєстрований як ФОП, його діяльність не є регулярною, постійною та має нерівномірний дохід. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, встановивши сплату аліментів на користь позивача на утримання їх дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3 720,00 грн. щомісячно, що становить два прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку.

Ознайомившись з даними запереченнями, представником позивача було надано суду пояснення відносно заперечення (а.с. 144). Відповідно до змісту якого, суми сплачений аліментів жодним чином не впливали на рівень життя відповідача, його можливості їздити відпочивати з сімєю та купувати речі. Відповідач ні разу не фінансував відпочинок чи додаткові витрати на розвиток сина. Перешкод у спілкуванні з сином позивач не вчиняє. Також позивач звертає увагу, що приведені відповідачем доводи про хворобу, дружину, дитину та батьків існували протягом декількох років і не заважали йому, виходячи з власних переконань, переводити кошти у розмірі 55 000 та 57 000 грн. щорічно. Щодо батьків відповідача, то його мати працює у педуніверситеті, отримує пенсію, а також разом з чоловіком займаються приватними уроками англійської мови. Також позивач повідомляє, що з часу звернення до суду з даним позовом, відповідач не сплачує аліменти по даний час.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позов разом з збільшенням позовних вимог підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково в сумі двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Надала пояснення аналогічним, викладеним у запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, з свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 042413, виданого 23.09.2007 року, суд вбачає, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб23 вересня 2007 року у Відділі РАЦС ВМУЮ Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2707 (а.с. 11).

З свідоцтва про народження серії І-АМ № 278723, виданого повторно 07.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 10).

Судом встановлено, що наразі позивач разом з сином ОСОБА_6 проживає в Сполучених Штатах Америки. Слід відзначити, що відповідач надав письмову згоду, засвідчену нотаріально, для виїзду дитини на постійне місце проживання за кордон (а.с. 51).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 вересня 2011 року (а.с. 12). Дане рішення суду набрало законної сили 10 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Статтею 27 вищевказаної Конвенції визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що наразі відповідач ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8. В період шлюбу в них народилась донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб (а.с. 48) та свідоцтвом про народження (а.с. 49).Дружина відповідача працює фізичною особою-підприємцем, проте жодних доходів не отримує, що вбачається з довідки Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області (а.с. 50).

Щодо стану здоровя відповідача, то згідно консультативного висновку спеціаліста від 16.01.2018 року (а.с. 52) ОСОБА_4 хворіє на нейроциркуляторну дистонію за кардіальним типом, середньо-важкий перебіг, гіпертензивний, кардіальний синдром WPW, тип Б, синусова аритмія серця. Також відповідач у 2014, 2015 роках хворів на хронічний рецидивуючий панкреатит (а.с. 53, 54-55). Доказів щодо наявності даного захворювання на сьогоднішній день, відповідачем не надано.

В своєму запереченні відповідач посилається на те, що він допомагає матеріально та частково утримувати своїх батьків похилого віку ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Звертаю увагу, що відповідач свідоцтва про своє народження не надає, в звязку з чим суд позбавлений можливості зясувати осіб, які є його батьками. Разом з тим, позивач у своєму письмовому пояснені не заперечує факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_4

Згідно положення частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи положення вищевказаної статті, суд приходить до переконання про відсутність підстав для доказування факту родинних відносин між відповідачем та ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Як вбачається з довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці № 4911 від 09.09.2013 року, мати відповідача ОСОБА_9 отримує пенсію за віком (а.с. 57). Батько відповідача ОСОБА_10 також отримує пенсію за віком в розмірі 2322,00 грн. (а.с. 59).

В своєму письмовому заперечені відповідач зазначає, що допомагає матеріально утримувати своїх батьків, проте жодних доказів суду не надає. Звертаю увагу, що ОСОБА_4 не надано суду доказів щодо розміру пенсії матері. Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, чи потребують батьки відповідача його матеріальної допомоги.

Щодо твердження позивача відносно того, що батьки відповідача викладають уроки англійської мови, а мати також ще працює в університеті, то суд не приймає їх до уваги.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд зазначає, що позивачем не було надано суду жодного доказу відносно достовірності вищевказаних тверджень.

Суд критично ставиться до твердження представника позивача відносно утримання позивачем непрацездатного батька, оскільки документу, який би підтверджував родинні відносини між ними, матеріали справи не містять, як і доказів його непрацездатності на надання допомоги донькою.

Частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років станом на 1 січня становить 1860,00 грн.

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Отже, прожитковим мінімумом визначається мінімальний розмір матеріального забезпечення дитини.

Виходячи з положень статті 141 СК України (що мати, батько мають рівні обов'язки щодо дитини), для забезпечення дитини прожитковим мінімумом батьки мають рівними частками брати участь в матеріальному утриманні дитини, тобто 1860,00 : 2 = 930 грн.

Отже, кожен з батьків дитини має мінімально сплачувати аліменти в розмірі 930 грн. Разом з тим, суд зазначає, що даний розмір є лише мінімальним, тобто суд може визначити розмір і в більшій сумі.

Суд не приймає до уваги надані відповідачем квитанції про добровільну сплату аліментів, оскільки позивач не бажає стягувати аліменти за попередній період. Разом з тим, з даних квитанцій вбачається, що ОСОБА_4 добровільно в 2017 році пересилав позивачу кошти на утримання сина в розмірі від 5 000,00 до 10 000,00 грн. З огляду на аналіз даних сум, суд приходить до переконання, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 5-6 000,00 грн. щомісячно. Звертаю увагу, що в 2017 році ОСОБА_4 був уже одружений, мав доньку від шлюбу, батьків похилого віку та вищевказане захворювання. Слід відзначити, що хвороба у відповідача була ще виявлена в липні 2015 року (а.с. 54-55).

Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року було задоволено заяву представника позивача та забезпечено докази в цивільній справі шляхом витребування з ВО ДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та ТОВ «Вінінтерактив» довідки про доходи ОСОБА_4 за 2017 рік (а.с. 120-121).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 співпрацював з ТОВ «ВІН ІНТЕРАКТИВ» з 01.07.2016 року по 31 серпня 2017 рік (а.с. 115). З довідки про доходи, виданої ТОВ «ВІН ІНТЕРАКТИВ», вбачається, що загальна сума винагороди за надані послуги відповідачем становила 996 326,00 грн. (а.с. 128).

Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині.

ОСОБА_3 просить стягнути аліменти в розмірі 35 752,84 грн. Відповідач визнав позов частково в сумі 3720,00 грн., тобто два прожиткових мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що ОСОБА_4 наразі ніде не працює. Жодних доказів про отримання в 2018 році доходу відповідачем, матеріали справи не містять. Таким чином, в матеріалах справи лише наявні відомості про розмір доходу відповідача до моменту звернення позивачем до суду з даним позовом. Суд наголошує, що аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. З огляду на це, суду необхідно зясувати матеріальне становище платника аліментів на час розгляду справи.

Також,суд звертає увагу, що чинним законодавством України (п. 5 ст. 183 СК України) визначено максимальний розмір аліментів - не більше десяти прожитковихмінімумів на дитину відповідного віку. Отже, прожитковий мінімумів для сина сторін становить 1860,00 грн. Тобто, суд не вправі стягувати аліменти більше 18 600,00 грн. (1860,00 грн. х 10 =18 600,00 грн.).

Слід зазначити, що аліментні зобовязання полягають в забезпеченні дитини самим необхідним: харчуванням, одягом та забезпечення елементарних умов життя, в той час як додаткові витрати на дитину - це розвиток здібностей дитини, захворювання, каліцтво тощо. Враховуючи вищевказане, посилання позивача на витрати зумовлені навчанням дитини у музичній школі, які включені до аліментів, являються додатковими витратами.

Суд критично ставиться до посилання представника позивача на те, що ОСОБА_3 проживає в чужій країні із значно більш високим рівнем життя, оскільки позивач самостійно прийняла рішення проживати в іншій країні. Приймаючи дане рішення ОСОБА_3 мала зважити всі наслідки, зокрема, обовязкове медичне страхування. Суд звертає увагу, що відповідач проживає в Україні, де розмір заробітної плати є значно меншою ніж за кордоном.

Аналізуючи вищевикладене, судом враховується, що син проживає разом із позивачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 є працездатною особою, на даний час не працює, має хворобу серця та на, на його утриманні перебуває донька з дружиною.

Визначаючись з розміром аліментів, враховуючи суми добровільно сплачених аліментів, часткове визнання позову, суд вважає за доцільне стягнути аліменти в розмірі 4 000,00 грн., тобто дещо більше за суму двох прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. Суд вважає, що забезпечення дитини всім необхідним на 8 000,00 грн. щомісячно (так як батьки є рівними і однаково приймають участь в утриманні дитини), є достатньою сумою для утримання дитини.

Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього ОСОБА_6, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліментина утримання неповнолітнього сина в розмірі 4 000,00 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнення аліментів розпочати з 28.11.2017 року.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 640, 00 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1-3, 27 Конвенції ООН "Про права дитини", ст. 51 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України,ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 141, 180, 181, 182, 191 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 258-259,263-265, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_3, 25.07.1985 р.н, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з 28.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 640 гривень судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Вінницький міський суд Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, Уайтстоун, Нью-Йорк.

Відповідач ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повний текст рішення складено 16.08.2018 року.

Суддя О.О. Жмудь