Провадження № 2-п/522/136/18
УХВАЛА

06 серпня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості за несплачені аліменти,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 729 672 (сімсот двадцять девять тисяч шістсот сімдесят дві) гривень 04 копійок.

24 січня 2018 року до суду з заявою про перегляд заочного рішення звернувся відповідач та посилається на те, що судом помилково застосовано правову позицію Верховного Суду України від 11.09.2013 року по справі № 6-81цс13, щодо розрахунку пені по виплаті аліментів, яка змінена рішенням Верховного Суду України 01.07.2015 року по справі № 6-94цс15, а сам розрахунок пені є невірним, так як діти до 2015 року проживали з відповідачем та знаходилися на його утриманні, що підтверджено рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами від 05.02.2015 року та довідкою Ф-1 від 24.01.2018 року. Також, відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи,ю що не надало йому можливості надати свої докази по справі.

20 лютого 2018 року представником ОСОБА_2 надано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких позивач посилається на те, що правова позиція ВСУ від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15 не може бути застосована в даній справі, так як таке тлумачення ст. 196 СК України, суперечить як головним засадам Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) так і ст. 549 ЦК України.

При цьому, підтвердження правомірності висновків Верховного суду України по справі № 6-81цс13, знайшло своє підтвердження в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року, а помилковість висновків по справі № 6-94цс15 підтверджена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року справа № 572/1762/15-ц.

Представники сторін надали заяву про проведення судового засідання за їх відсутності. При цьому представник відповідача заяву про перегляд заочного рішення підтримала, просила задовольнити, а представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд встановив що матеріали справи містять докази про належне сповіщення відповідача про слухання справи 23.02.2017 року за місцем його реєстрації в квартирі № 21 будинку №57а по Фонтанській дорозі в м. Одесі, так як матеріали справи містять інформацію про те, що відповідач відмовився отримати виклик до суду.

Крім того, суд встановив, що особливості правових позицій ВСУ, на які посилається відповідач, не мали бути оцінені судом, так як наявні інші правові позиції вищих судових інстанцій, якими підтверджено правильність висновків суду.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості за несплачені аліменти залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.М. Чернявська

06.08.2018