Справа № 263/9189/18
Провадження № 2/263/2131/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кияна Д.В., за участю секретаря судового засідання Рябова С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим будинком,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком №27 по провулку Зелінського в місті Маріуполі. На обґрунтування вимог зазначила, що їй на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті батьків належить будинок №27 по провулку Зелінського в місті Маріуполі. Відповідач є невісткою позивача. З січня 2015 року відповідач у вказаній квартині не проживає, сторони спільне господарство не ведуть, відповідач оплату за комунальні послуги не здійснює. Просила визнати її такою, що втратила право користування будинком.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 вересня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

09 серпня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час розгляду справи відповідачем відзив до суду не надано, клопотань про розгляд цивільної справи за участю сторін до суду не надходило.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 червня 1987 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 успадкували 1/2 частку будинку №27 по провулку Зелінського в місті Маріуполі, номер спадкової справи №304, зареєстровано у реєстрі №1-3600.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27 грудня 1987 року ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 3/4 долі будинку №27 по провулку Зелінського в місті Маріуполі, номер спадкової справи №846, зареєстровано у реєстрі 1-7845.

Згідно з довідкою від 15 серпня 2018 року, виданою КСН «Славутич» ОСОБА_2 зареєстрована у будинку будинком №27 по провулку Зелінського в місті Маріуполі, з січня 2015 року у будинку не мешкає.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Суд вважає, що оскільки відповідач більше року з власного бажання не проживає у квартирі позивача та добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 150, 156 ЖК Української РСР, 383, 405 ЦК України та, керуючись ст.ст.12, 13, 89,280,259,264,265 ЦПК України,суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратив право користування будинком №27 по провулку Зелінського у місті Маріуполі Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: провулок Зелінського, буд.27, м.Маріуполь, Донецька область, паспорт серії ВА №491740.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: провулок Зелінського, буд.27, м.Маріуполь, Донецька область.

Суддя Д.В. Киян