Справа № 361/3186/17 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/2548/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 05.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді - доповідача Верланова С.М., суддів Мережко М.В., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 13 грудня 2015 року о 21 год. 02 хв. по вул. Погребський шлях, 2 у с. Погреби Броварського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Jaguar S-Type», державний номерний знак (далі д.н.з.) АА 8601 ОЕ, під керуванням Амінулла Наджибулла, транспортного засобу «Cherry М11», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП. Позивач зазначав, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9963288 від 14 липня 2015 року.

14 грудня 2015 року власник транспортного засобу «Cherry М11», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, яке було виплачено 19 лютого 2016 року на підставі страхового акту №ДКЦВ-10991 від 16 лютого 2016 року та розрахунку до нього в сумі 43 325 грн. 97 коп.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про ДТП у встановлені законом строки, а страхове відшкодування потерпілому виплачено у повному обсязі, ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на підставі ст.38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просило стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмір 43 325 грн. 97 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року у задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач не надав жодних доказів того, що він був позбавлений можливості у встановлені законом строки повідомити позивача про настання страхового випадку. Також вказує, що відповідно до положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено саме обов`язок водія транспортного засобу, а не право протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП повідомити страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Зазначає, що на підтвердження наявності поважних причин неможливості повідомити позивача у встановлені чинним законодавством строки про настання страхового випадку ним надано суду першої інстанції докази того, що він в період з 31 березня 2015 року по 28 березня 2016 року був призваний до Збройних Сил України під час мобілізації та проходив військову службу. ДТП сталася 13 грудня 2015 року у вихідний день коли він повертався до місця проходження служби. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», суд першої інстанції виходив із їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 грудня 2015 року о 21 год. 02 хв. по вул. Погребський шлях, 2 у с. Погреби Броварського району Київської області сталася ДТП за участю транспортного засобу «Jaguar S-Type», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням Амінулла Наджибулла, транспортного засобу «Cherry М11», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9963288 від 14 липня 2015 року на строк з 15 липня 2015 року по 14 липня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_2, який керував застрахованим автомобілем НОМЕР_4, не повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про настання страхового випадку протягом трьох робочих днів з моменту ДТП.

14 грудня 2015 року власник пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Cherry М11», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_4, якому в результаті ДТП з вини ОСОБА_2 було спричинено майнову шкоду, звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ДКЦВ-10991 від 16 лютого 2016 року, згідно з яким розмір страхового відшкодування становить 43 325 грн. 97 коп. (а.с.10).

19 листопада 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі страхового акту сплатило власнику пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 43 325 грн. 97 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2908 від 19 листопада 2016 року (а.с.11).

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обовязки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст.33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст.38).

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» внесено зміни у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку із чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

З огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року у справі № 6-186цс16, від 22 червня 2016 року у справі № 6-1253цс16.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що встановлений обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Установлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорювався, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для стягнення коштів в порядку регресу, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2, не повідомивши протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП страховика про настання страхового випадку, порушив вимоги закону, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки сам по собі факт такого неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу за умови здійснення повідомлення страховика іншим учасником ДТП, не свідчить про не інформованість страховика щодо настання ДТП та неможливість встановлення ним обставин пригоди.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді