АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/2502/15-ц 22-ц/774/1242/К/18А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/2502/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони:

заявник ОСОБА_1,

державний виконавець Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року, яка постановлена суддею Суботіною С.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яка мотивована тим, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2016 року задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, Криворізький районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації № 1» КМР», ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Позбавлено ОСОБА_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з моменту звернення до суду, тобто з 01.10.2015, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої будуть влаштовані діти.

Відповідно до розпорядження виконуючого обовязки голови РДА ОСОБА_1, призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При зверненні до виконавчої служби із виконавчим листом по цивільній справі №177/2502/15-ц про стягнення з ОСОБА_2, аліментів, ОСОБА_1 отримала від державного виконавця повідомлення про повернення виконавчого листа, у звязку із тим, що остання не є стягувачем за виконавчим документом. Після чого ОСОБА_1, рекомендовано звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність.

У супереч зазначеному державний виконавець Коломієць Ю.С., у своєму повідомленні зазначає ОСОБА_1 саме, як стягувача.

Уточнивши заявлені вимоги, просила суд: поновити їй пропущений строк для звернення до суду із зазначеною скаргою; визнати неправомірними дії державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за виконавчим листом № 177/2502/15-ц, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області; зобов'язати Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти до виконання виконавчий лист Криворізького районного суду Дніпропетровської області № 177/2502/15-ц від 08.04.2016 про стягнення з ОСОБА_2, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь майбутнього опікуна тобто ОСОБА_1 та відкрити виконавче провадження.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року скарга задоволена.

Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду із зазначеною скаргою.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за виконавчим листом № 177/2502/15-ц, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області.

Зобов'язано начальника Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області по цивільній справі № 177/2502/15-ц про стягнення з ОСОБА_2, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь майбутнього опікуна тобто ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про визнання дій державного виконавця правомірними, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянт зазначає, що державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки заявник ОСОБА_1 не була зазначена стягувачем у виконавчому листі, а тому державний виконавець не мав правових підстав для відкриття виконавчого провадження на підставі її заяви. Також, вважає, що суд не мав правових підстав для поновлення заявнику пропущеного строку для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, оскільки таке клопотання було заявлено ОСОБА_1 вже після відкриття провадження у справі.

При цьому, апелянт наголошує на том, що питання про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 у даному випадку має вирішуватися шляхом заміни стягувача у виконавчому провадженні, оскільки виконавчий лист було видано не про стягнення аліментів на користь саме ОСОБА_1, а про стягнення аліментів на користь майбутнього опікуна. Як на приклад щодо вирішення аналогічної ситуації, апелянт посилається на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області в іншій справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 96-97), в судове засідання не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_8.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_8.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2016 року задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, Криворізький районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації № 1» КМР», ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Позбавлено ОСОБА_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з моменту звернення до суду, тобто з 01.10.2015, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої будуть влаштовані діти.

Відповідно до розпорядження виконуючого обовязки голови РДА від 05.07.2016 року № Р-314/0/56-16 та від 26.05.2017року № Р-246/0/56-17 ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 6, 51).

Суд першої інстанції задовольняючи скаргу виходив з того, що державний виконавець безпідставно повернув виконавчий документ, оскільки ОСОБА_1, як особа, яка призначена опікуном малолітніх дітей, є стягувачем у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист по справі №177/2502/15-ц (а.с. 8-9) відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а доводи державного виконавця про протилежне є надуманими та зводяться до довільного тлумачення правових норм.

Так, стягувачем за виконавчим документом по справі №177/2502/15-ц зазначений майбутній опікун або державна установа, до якої будуть влаштовані діти.

Відповідно до розпорядження виконуючого обовязки голови РДА від 05.07.2016 року № Р-314/0/56-16 та від 26.05.2017року № Р-246/0/56-17 ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 6, 51), тобто ОСОБА_1 і є «майбутнім опікуном», тобто належним стягувачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 може бути залучена у якості стягувача лише після вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження не ґрунтуються на нормах ЦПК України.

Посилання Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіна ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області в іншій справі є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 3 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції вірно зазначено, що підстав, передбачених п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документа по цивільній справі № 177/2502/15-ц у державного виконавця не було.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску заявником ОСОБА_1 процесуального строку для звернення до суду із скаргою на діє державного виконавця, колегією суддів відхиляються, оскільки суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, дійшов вірного висновку про наявність поважних причин для поновлення заявнику пропущеного процесуального строку і доказів на спростування таких висновків суду апелянтом не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області- залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: