Номер провадження 2/754/3387/18 Справа №754/825/18
07 серпня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Панченко О.М.
з участю секретаря Адраги І.І.
за участі позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах і в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,
У січні 2018 року позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах і в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування їй та її донці кімнату, площею 17.1 кв.м. та кімнату, площею 10.5 кв.м. у користування відповідача ОСОБА_3 - кімнату, площею 15,0 кв.м., кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та інші підсобні приміщення просила залишити у загальному користуванні.
Мотивуючи позовні вимоги, зазначила про те, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, що було видане Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської РДА в м. Києві було приватизована на 4-х осіб: їх з відповідачем матір - ОСОБА_4,її та її доньки та відповідача у справі в рівних долях кожному. Після смерті матері, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом вона та відповідач отримали спадщину на вказану вище квартиру, по 1/8 частці кожному. Вона і її брат - відповідач у справі є власниками по 3/8 частин даної квартири , а донька позивача є власником ? частини спірної квартири. Квартира складається з трьох ізольованих кімнат розмірами 17.1 кв.м., 15.0 кв.м., та 10.5 кв.м. За усною домовленістю вона займала кімнату площею 17.1 кв.м., її донька кімнату розміром 10.5 кв.м., а відповідач кімнату розміром 15.0 кв.м. Відповідач вирішив зайняти кімнату в квартирі площею 15.0 кв.м. оскільки вона має вихід на балкон. Згодом між ними почали виникати непорозуміння стосовно оплати комунальних послуг, до того ж відповідачем у банках було взято кредитні кошти, які він не поспішає повертати. Через це на квартиру накладено арешт, тому вона була вимушена звернутися з таким позовом до суду для того, щоб судом було захищено її та її доньки право власності, тому просить виділити їй та її донці в користування кімнати, де знаходяться їх речі, а відповідач сам відповідав би за свої борги.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомив, про день та час судового розгляду був повідомлений судом належним чином.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, та, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України.
Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Судом встановлено, що 05.12.2005 року Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської РДА в м. Києві ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 в рівних долях.(а.с. 7).
Після смерті матері позивача та відповідача у справі, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом позивач та відповідач отримали спадщину на вказану вище квартиру, по 1/8 частці кожному. Позивач і її брат - відповідач у справі є власниками по 3/8 частин спірної квартири, а донька позивача є власником ? частини спірної квартири.
Відповідно до технічного паспорту на квартиру, спірне житло складається з трьох ізольованих кімнат розмірами 17.1 кв.м., 15.0 кв.м., та 10.5 кв.м.
Як зазначила в судовому засіданні позивач, за усною домовленістю вона займала кімнату площею 17.1 кв.м., її донька кімнату розміром 10.5 кв.м., а відповідач кімнату розміром 15.0 кв.м. Відповідач вирішив зайняти кімнату в квартирі площею 15.0 кв.м. оскільки вона має вихід на балкон. Згодом між ними почали виникати непорозуміння стосовно оплати комунальних послуг, до того ж відповідачем у банках було взято кредитні кошти, які він не поспішає повертати. Через це на квартиру накладено арешт, тому вона була вимушена звернутися з таким позовом до суду для того, щоб судом було захищено її та її доньки право власності, тому просить виділити їй та її донці в користування кімнати, де знаходяться їх речі, а відповідач сам відповідав би за свої борги.
Судом встановлено, що на даний час учасники справи у добровільному порядку не можуть визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, щодо порядку користування вказаною квартою між позивачем та відповідачем існує спір.
За змістом ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.
Відповідно до п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.
Порядком застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою виконкому Київської міської ради народних депутатів та Президії київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.1985 року, передбачено, що рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу в Києві дорівнює 9 кв. м, а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов визначається як 7,5 кв.м.
Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.
У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.
Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.
Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що спірна квартира перебуває в користуванні учасників справи, між ними має місце спір про порядок користування цією квартирою, визначення порядку користування квартирою не призведе до істотного та/або штучного погіршення їх житлових умов, суд дійшов висновку про можливість встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування позивачу та її донці кімнату, площею 17.1 кв.м. та кімнату, площею 10.5 кв.м. у користування відповідача ОСОБА_3 - кімнату, площею 15,0 кв.м., кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та інші підсобні приміщення просила залишити у загальному користуванні.
У відповідності до ч. 1, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як зазначає ч. 1, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а житлові права позивача підлягають судовому захисту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги - задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1.
У користування ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_2 виділити кімнати розміром 17.1 кв.м. та 10.5 кв.м.
У користування ОСОБА_3 виділити кімнату, площею 15,0 кв.м.
У загальному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити наступні приміщення: кухню, ванну, туалет, коридор та інші підсобні приміщення квартири.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий :