Постанова

Іменем України

07 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 342/79/17

провадження № 61-7416в18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року у складі судді Ничик Г. І., та на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року у складі суддів: Фединяка В. Д., Девляшевського В. А., Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначав, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області з нього стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 800 грн щомісячно на кожну дитину. Молодша донька ОСОБА_9 проживає разом з ОСОБА_6 за кордоном, а старша донька ОСОБА_8 з кінця 2013 року проживає з ним і перебуває на його утриманні.

ОСОБА_4, посилаючись на те, що з відповідачем проживає і перебуває на її утриманні лише донька ОСОБА_9, просив суд зменшити розмір аліментів та стягнути з нього аліменти в сумі 800 грн щомісячно на утримання доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, звільнити від сплати заборгованості по аліментах з січня 2014 року по січень 2017 року на одну дитину, що становить 28800 грн, та звільнити від сплати аліментів на доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в подальшому з січня 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, звільнено ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментах, що виникла за період з 01 січня 2015 року до 01 січня 2017 року в розмірі 19200 грн та з 01 січня 2017 року до 08 липня 2017 року на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позовних вимог про звільнення позивача від сплати аліментів із часу проживання доньки саме з ним та перебування її на його утримання.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій в порушення норм процесуального права неповно з'ясували обставини, що мають значення для справи, тому оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_6 строк на касаційне оскарження рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

09 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішенняГороденківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2018 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано із Городенківського районного суду Івано-Франківської області зазначену справу.

13 березня 2018 року зазначена справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та передана судді-доповідачу.

28 березня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року, який мотивований тим, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій є законні, обґрунтовані, оскільки ухвалені з дотриманням матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що сторони перебували у шлюбі та мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2013 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 800 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04 січня 2013 року і до їх повноліття.

Відповідно до розрахунку про розмір заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 13 січня 2017 року, ОСОБА_4 має заборгованість по аліментах на утримання двох неповнолітніх дітей за період з січня 2013 року до грудня 2016 року, що складає 74329,05 грн. За вказаний період ОСОБА_4 сплачено аліменти на суму 2316,10 грн.

ОСОБА_9 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6 у Чеській Республіці та перебуває на її утриманні.

ОСОБА_8 з січня 2015 року до 08 липня 2017 року проживала разом із батьком ОСОБА_4 та перебувала на його утриманні.

08 липня 2017 року донька ОСОБА_8 виїхала разом з матір'ю ОСОБА_6 у Чеську Республіку.

Враховуючи, що донька ОСОБА_8 з січня 2015 року до 08 липня 2017 року не проживала разом з матір'ю ОСОБА_6, а проживала з батьком ОСОБА_10 та перебувала на його утриманні, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментах та аліментів на доньку ОСОБА_8 за вказаний період.

Правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача та звільнення від сплати аліментів на доньку ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття, оскільки з 08 липня 2017 року дитина не проживає разом з батьком та не перебуває на його утриманні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат