Справа № 708/357/18
Номер провадження № 2/708/168/18
Р і ш е н н я

Іменем України

03 липня 2018 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Тендітної Л.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представників відповідачів- ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби про визначення розміру заборгованості із сплати аліментів та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.11.2005 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2005 року до досягнення ним повноліття.

Однак відповідач сплачував аліменти на утримання дитини несвоєчасно і не в повному обсязі, в зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до відмітки у виконавчому листі та розрахунку державного виконавця Соснівського відділу ДВС № 44780 від 15.12.2014 року за період з 01.08.2009 року по 30.11.2014 року станом на 01.12.2014 року складає 27770,89 грн.

З даним розрахунком вона погоджується.

16.12.2014 року зазначене виконавче провадження закінчено та направлено його за належністю до відділу ДВС Чигиринського РУЮ.

Відповідно до розрахунку державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС Капшитара В.О. № 4939/14.22-29 від 22.11.2017 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів, де вказано суми до сплати за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року по 824,50 грн., а з січня 2016 року до жовтня 2017 року - по 1046 грн.

Проте в квітні 2018 року вона отримала новий розрахунок заборгованості по аліментах № 2066/15.22 від 26.03.2018 року, відповідно до якого державним виконавцем Карпичевою Т.В. суттєво безпідставно зменшено суму заборгованості по аліментах.

Враховуючи, що місце роботи відповідача не визначено, то розрахунок повинен проводитися у відповідності до ч. 2 ст. 195 СК України.

З урахуванням довідки Головного управління статистики у Черкаській області № 13-11/1145 від 11.04.2018 року заборгованість відповідача по аліментах за період з грудня 2014 року по лютий 2018 року складає 26753,23 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача по аліментах складає 54254,12 грн.

А тому просить встановити, що заборгованість відповідача по аліментах складає 54254грн.12коп. та стягнути її з відповідача.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, разом з тим погодившись із розрахунком від 19.06.2018 року, відповідно до якого заборгованість по аліментах станом на 01.06.2018 року становить 34837,39грн., при цьому заперечуючи проти суми заборгованості станом на 01.07.2018 року в розмірі 32822,54грн., згідно до розрахунку від 02.07.2018 року, пояснивши, що вона не згідна про перерахунок аліментів з 2009 року, оскільки це виходить за межі позовних вимог, до того ж відповідачем порушено строки позовної давності.

Відповідач не повідомляв про свій заробіток, а платив аліменти із суми на свій розсуд.

У зв`язку з цим просить встановити, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина складає станом на 01.06.2018 року 34837,39грн., які просить з нього стягнути.

Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що він згідний із розрахунком заборгованості по аліментах за період з 2014 року по 2018 рік, а з 2009 року слід зробити перерахунок.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 теж позов не визнала, пояснивши суду, що відділом ДВС були враховані всі надані ними платіжні документи в підтвердження сплати відповідачем аліментів, а тому вона визнає суму заборгованості в розмірі 32822,54грн., зазначивши при цьому, що до даних сімейних правовідносин позовна давність не застосовується.

Представник відповідача - відділу ДВС - Карпичева Т.В. позов також не визнала, пояснивши суду, що стягувачка повідомляла, що боржник не сплачує аліменти, але потім з`явився відповідач і став надавати чеки про сплату коштів на утримання сина.

З липня 2010 року по жовтень 2012 року ним також було надано довідку про доходи, у зв`язку з чим був проведений перерахунок заборгованості по аліментах і з врахуванням того боргу, що переданий Соснівським віділом ДВС, станом на 01.06.2018 року він становив 34837,39грн., а станом на 01.07.2018 року остаточна сума заборгованості по аліментах після надання відповідачем додаткових квитанцій про сплату аліментів складає 32822,54грн., при цьому перерахунок зроблено з 2009 року, оскільки вона має право на здійснення такого перерахунку за весь період в разі надання боржником документального підтвердження про сплату аліментів у відповідний період.

Вислухавши відповідача та представників сторін, вивчивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що згідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.11.2005 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2005 року до досягнення ним повноліття (а.с.5).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судячи з наданого позивачкою розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного 12.12.2014 року державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Петраковою В.А., заборгованість відповідача по сплаті аліментів за час перебування виконавчого документа на виконанні у їх відділі за період з 01.08.2009 року по 30.11.2014 року з урахуванням часткової сплати аліментів боржником в сумі 13392 грн. станом на 01.12.2014 року складає 27770,89 грн. (а.с.10-13).

16.12.2014 року зазначене виконавче провадження закінчено та направлено його за належністю до відділу ДВС Чигиринського РУЮ (а.с.16-17).

Як вбачається з розрахунку державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС від 19.06.2018 року, відповідно до якого заборгованість по аліментах за період з грудня 2014 року по травень 2018 року, тобто станом на 01.06.2018 року становить 34837,39грн., з яким погодилася і представник позивачки ОСОБА_1

Разом з тим відповідно до розрахунку державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС від 02.07.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з серпня 2009 року по травень 2018 року включно станом на 01.07.2018 року складає 32822,54грн.

В судовому засіданні встановлено з показів представника Чигиринського районного відділу ДВС Карпичевої Т.В., що зміни до попереднього розрахунку заборгованості, сума якої становила 34837,39грн., були внесені після того, як відповідач надав додаткові квитанції про сплату ним коштів в рахунок аліментів, при цьому розрахунок було здійснено з 2009 року з врахуванням наданої останнім довідки про доходи в період з липня 2010 року по жовтень 2012 року, що стало підставою для чергового перерахунку суми заборгованості по аліментах.

Однак в ході судового розгляду даної справи в ході огляду судом наданих представником відповідача ОСОБА_3 чеків банку від 20.11.2013 року, від 06.09.2014 року та від 13.09.2014 року було встановлено, що державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментах була допущена арифметична помилка та за листопад 2013 року врахована лише сума сплати аліментів в розмірі 250грн. замість 500грн., а за вересень 2014 року сума 348,25грн. замість 349,25грн., при цьому суд вважає можливим взяти до уваги чек від 13.09.2014 року, дата і сума в якому наведені олівцем, оскільки представник позивачки ОСОБА_1 підтвердила в судовому засіданні, що дійсно позивачка у вказаний період отримувала аліменти саме в розмірі 200грн.

Крім того суд вважає доцільним при визначенні остаточної суми заборгованості по аліментах врахувати і чек від 26.06.2018 року про сплату відповідачем аліментів за червень 2018 року в сумі 940грн., оскільки 31.07.2018 року закінчується строк сплати відповідачем аліментів на утримання сина ОСОБА_6 в зв`язку з досягненням останнім повноліття, а також, беручи до уваги, що представник позивачки ОСОБА_1, заперечуючи проти визначення розміру заборгованості по аліментах станом на 01.07.2018 року, посилаючись, що суд вийде за межі позову, разом з тим погодилася на зарахування сплачених відповідачем коштів в рахунок аліментів за червень 2018 року в сумі 940грн. в суму заборгованості.

З врахуванням цього остаточна сума даного боргу станом на 01.07.2018 року становить 31631,54грн. (32822,54грн. - 250грн.- 1грн. - 940грн.= 31631,54грн.) , оскільки наявність саме такої суми боргу підтверджена в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Доводи представника позивачки ОСОБА_1 щодо пропущення відповідачем строку позовної давності для перерахунку заборгованості по аліментах з 2009 року є безпідставними, оскільки у відповідності до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Також суд не може погодитися з показами представника позивачки ОСОБА_1 в частині того, що державний виконавець не мав права здійснювати перерахунок боргу з 2009 року, оскільки станом на 01.12.2014 року сума заборгованості була визначена Соснівським відділом державної виконавчої служби, тому що таких обмежень законом не встановлено, а державний виконавець діяв, згідно до вимог ч.3 ст.195 СК України, де визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом, а також відповідно до положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5.

Виходячи з цього, державним виконавцем Чигиринського районного відділу ДВС і було обчислено суму заборгованості за аліментами після надання відповідачем підтверджуючих документально доказів сплати ним аліментів в період 2010-2012 р.р.

Разом з тим позов в частині стягнення аліментів задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, при цьому порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст., ст. 194-197 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Судячи зі змісту цих норм законодавства, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у разі, якщо: виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Як передбачено пунктом 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5, виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення нового судового рішення, а в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності та встановивши розмір заборгованості по аліментах в сумі 31631,54грн., разом з тим вважає безпідставними позовні вимоги позивачки в частині стягнення даної заборгованості з відповідача.

Крім того суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

На підставі викладеного та, керуючись ч.1 ст.20, ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України, ст., ст. 10, 81, 82, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити, що заборгованість ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Черкаси, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) станом на 01.07.2018 року становить тридцять одну тисячу шістсот тридцять одну гривню 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Черкаси, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7) на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі сімсот чотири гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 6 липня 2018 року.

Головуюча