Справа № 640/1084/18
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Восьмої Харківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якого залишилася спадщина, а сааме: житловий будинок АДРЕСА_1. В зв'язку з проведенням антитерористичної операції в окремих районах Донецькій та Луганській областях вона вимушена була переїхати до міста Харкова. Її померлий батько, ОСОБА_3, також був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, але під час знаходження вдома за адресою: АДРЕСА_1 (територія тимчасово окупована) - помер. Факт смерті було встановлено рішенням суду й на підставі цього видано свідоцтво про смерть. Вона та її мати - ОСОБА_2, звернулися до державного нотаріуса Восьмої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу спадщини. 06.11.2017 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Ю.В. винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, в якій зазначено, що «для підтвердження даних, заявниками надано Договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального будинку на житловий будинок НОМЕР_3 (одинадцять), а зареєстрований вищевказаний договір Шахтарським міським бюро технічної інвентаризації 05.04.1976 року за № 4559, як житловий будинок НОМЕР_4). Звернутися в бюро технічної інвентаризації м. Донецька на даний час не є можливим, оскільки вказане бюро знаходиться на непідконтрольній Україні території. Зазначила, що відповідно до записів про реєстрацію особи у домовій книзі до будинку АДРЕСА_1, її померлий батько та її мати були там зареєстровані з 25.01.1974 року та 30.05.1978 року. Також відповідно до штампу БТІ загальна площа будинку АДРЕСА_1 складає 33.4 кв.м. від 05.04.1971р., на підставі договору про надання земельної ділянки у користування. Вважає, що вказані відмітки чітко вказують приналежність договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального будинку на житловий будинок НОМЕР_3 (одинадцять), а зареєстрований вищевказаний договір Шахтарським міським бюро технічної інвентаризації 05.04.1976 року за № 4559, як житловий будинок НОМЕР_4 (тринадцять) до житлового будинку АДРЕСА_1. Просила визнати право власності в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_3, на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 до початку розгляду справи надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5, сповіщена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку розгляду справи від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Представник Восьмої Харківської державної нотаріальної контори до суду не з'явився. До початку розгляду справи надійшов відзив на позовну заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника нотаріальної контори. Крім того вважають, що Восьма Харківська державна нотаріальна контора не повинна бути залучена до участі у справі в якості співвідповідача по даній справі, так як предметом позову є спір про право.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 від 22.02.1961р., витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 від 06.05.2016р., свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 від 09.07.1983р., свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 09.11.1989р., свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_8 від 22.12.1990р. (а.с.15-20).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_9 від 16.12.2015 р, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.230).

Як зазначила позивачка, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2016р., винесену державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Ю.В., яка міститься в матеріалах позовної заяви, 06.11.2017р. до нотаріальної контори з заявою про видачу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_3 звернулись дружина спадкодавця - ОСОБА_2 та дочка спадкодавця - ОСОБА_1, які прийняли спадщину фактично, оскільки постійно мешкали та були зареєстровані зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою. Зазначеною постановою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на підтвердження складу спадкового майна спадкоємцями надано Договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, виданий 03.03.1964 року Шахтарською міською радою народних депутатів трудящих, але на житловий будинок НОМЕР_3, а зареєстрований вищевказаний договір Шахтарським міським бюро технічної інвентаризації 05.04.1976 року за №4559 як житловий будинок за НОМЕР_4 (а.с.31-32).

Згідно зі ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка в позовній заяві посилається на Договір про надання у безстрокове користування земельною ділянко для будівництва індивідуального будинку, проте не надає зазначений договір, не заявляє клопотання щодо необхідності витребування доказів у разі необхідності. Зокрема, позивачкою всупереч вищезазначеним вимогам ЦПК України взагалі не надано суду належних та допустимих доказів, а саме, правовстановлюючих документів на спадкове майно, внаслідок чого взагалі неможливо визначити наявність та склад спадкового майна.

А відтак, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в встановлених судом фактичних обставинах справи, не зважаючи на визнання відповідачем ОСОБА_2 заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Щодо вимог позивача до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, суд вважає, що вони також не обґрунтовані та в їх задоволенні слід відмовити ще й з тих підстав, що нотаріус у даних спірних правовідносинах не є належним відповідачем по справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

За таких підстав слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні ст. 48 ЦПК не є особою, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 82, 200, 206, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

В и р і ш и в :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Восьмої Харківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач 1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2.

Відповідач 2 - Восьма Харківська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Харків, вул. Я.Мудрого, 26.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян