Номер провадження 2/754/548/18
Справа №754/3758/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участю секретаря судових засідань - Малинки А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.02.2014 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим станом на 12.03.2017 утворилася заборгованість у загальному розмірі 48000,73 грн., а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Шевчука О.П. від 07.04.2017, після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018, у зв'язку із звільненням судді Шевчука О.П., справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.

Ухвалою суду від 17.05.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача - Юзипчук М.В. в судовому засіданні від 04.09.2018, пред'явлені банком позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суду про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позові. В подальшому подав заяву, відповідно до якої просив закінчити розгляд справи за його відсутністю, та одночасно повідомив, що за період перебуванням відповідача на службі в зоні АТО, позивачем було повернуто суму нарахованих відповідачу відсотків по кредитному договору на рахунок у розмірі 553,80 грн., а також нарахованих штрафів в сумі 150 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні від 04.09.2018 проти пред'явленого позивачем позову заперечував, зазначивши, що відповідач являється учасником АТО, він неодноразово повідомляв позивача про те, що йому наданий такий статус. А тому, в зв'язку із тим, що на відповідача поширюється дія пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із визначеним позивачем розміром нарахованих процентів за користування кредитом, пені та штрафних санкцій, вони не погоджуються, оскільки у період перебування відповідача у відрядженні в АТО, позивачем неправомірно нараховувалися відсотки, пеня та штрафи, а тому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог банку в цій частині. У наступне судове засідання, що було призначене судом на 18.12.2018 представник відповідача не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справ, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи положення ст.223 ЦПК України, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності нез'явившихся представників сторін по справі.

Заслухавши вступне слово представників сторін, вивчивши подані ними заяви по суті справи, а також дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що пред'явлений ПАТ КБ «ПриватБанк» позов до відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.02.2014 року відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 30% на рік.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Пунктом 2.1.1.12.6 Умов передбачено, що за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленими Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має своє відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним вище договором не виконав.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором станом на 12.03.2018 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 48000 грн. 73 коп., з яких:

- 14288 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом;

- 30850 грн. 40 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 100 грн. 00 коп. - нарахована заборгованість з пені та комісії;

- 2761 грн. 94 коп. - заборгованість по судовим штрафам (п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг), з яких 500 грн. - фіксована частина штрафу та 2261 грн. 94 коп. - процентна складова.

Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено п. 15 такого змісту: "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються".

Відповідно до Закону України від 21 жовтня 1993 року "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 року і тривав з вказаного періоду на час дії кредитного договору від 03.02.2014 року №б/н (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц, у постанові від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц).

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що сфера дії цього закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей.

З наданої суду копій витягів із наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України вбачається, що відповідач як працівник МВС України у періоди 05.08.2014-03.09.2014, 18.09.2014-17.10.2014, 03.12.2014-01.01.2015, 07.02.2015-12.03.2015, 10.07.2015-12.08.2015 перебував у службових відрядженнях в АТО на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань, а тому ПАТ КБ "ПриватБанк" не мало право за цей період нараховувати проценти за користування кредитом та неустойку за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором б/н від 03.02.2014.

Однак, як вбачається із поданої представником позивача заяви, банком було здійснено перерахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, враховано періоди на який поширювались пільги які передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв'язку із чим на рахунок відповідача було повернути 553,80 грн. нарахованих відсотків, а також 150 грн. штрафу.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, то суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині їх стягнення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Разом з тим, умовами договору передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання, чим в свою чергу і скористувалась сторона позивача, звернувшись до суду із вказаним позовом.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України.

А відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових штрафів не підлягають задоволенню судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не може прийняти як доказ твердження сторони відповідача про невірне та безпідставне нарахування позивачем відсотків за кредитним договором за весь період, що охоплює пред'явлені позовні вимоги щодо стягнення таких відсотків, оскільки такі посилання предстаника відповідача, в ході розгляду справи судом, не підтвердились жодним належним та допустимим доказом, з урахуванням тієї обставини, що позивачем було самостійно здійснено перерахунок відсотків та штрафів за період перебування відповідача у відрядженні в зоні АТО.

Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.02.2014 у розмірі 44684 грн. 99 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 14288 грн. 39 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 30296 грн. 60 коп. ( з урахуванням перерахованого та повернутого розміру відсотків за періоди перебування відповідача у відрядженні в зоні АТО) та пені - 100 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 536, 549, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 10, 12, 19, 43, 49, 81, 83, 128-129, 141, 258-260, 263-265, 273, 289, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, РНОКПП - НОМЕР_1, (місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського,1-Д, м. Київ, ) суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.02.2014 року в загальному розмірі 44684 грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн..

В задоволенні іншої частини вимог Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст судового рішення складено 22.12.2018.

Суддя: