Справа № 288/517/17
Провадження № 2/288/129/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1(далі Позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2011 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, який народився 02 березня 2013 року, який з моменту народження та по теперішній час проживає разом з Позивачем за адресою м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 118, к. 1 кв. 43.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зазначає, що з моменту народження дитини та по теперішній час Відповідач досить зухвало виявляє турботу до власного сина - ОСОБА_3, не допомагає Позивачу у належному обсязі у вихованні ОСОБА_3 та у догляді за ним.

Позивач зазначає, що Відповідач час від часу працює на різноманітних посадах та роботах де отримує регулярний дохід у приблизному розмірі 6000 гривень, який повністю витрачає на свої потреби.

Позивач вказує, що аліменти Відповідач нікому не сплачує, стягнення за будь якими виконавчими документами не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей немає, сімейні відносини з Відповідачем не підтримує.

Спільне господарство з Відповідачем не ведеться, кожний з них веде окремий (власний) бюджет.

Позивач посилається, на досить малий вік ОСОБА_3, - адже він потребує постійної уваги, доброго харчування, нормального одягу тощо. Усе це потребує значних коштів і сама Позивач не здатна в повній мірі цього забезпечити.

Окрім того, для придбання належних продуктів харчування, одягу для дитини, Позивач витрачає значну суму грошових коштів, яка у середньомісячному вирахуванні складає понад 4 000 гривень.

Дана обставина лежить дуже важким фінансовим тягарем на Позивачу. Відповідач самостійно (з власної ініціативи) не воліє допомагати Позивачу, через що Позивач також зазнає значного приниження як людина, громадянка, та як жінка.

Враховуючи те, що Відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але він цього не робить та у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_3 не надає, Позивач вважає, що наведені нею підстави щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є доведеними, вагомими, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, Позивач уточнивши свої позовні вимоги, просить, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення ОСОБА_3 18 років.

Позивач в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність.

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач про слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, поважної причини суду не повідомив.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування,знаходження) або місцезнаходження під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою не проживає або не знаходиться.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наданих суду доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши учасників судового процесу, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей.

Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

15 жовтня 2011 року, Жовтневою сільською радою Попільнянського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, після державної реєстрації прізвище останньої змінилось на «Апроцька», що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-ТП № 085618.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ТП № 184442, виданого 11 березня 2013 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2016 року, вищевказаний шлюб розірвано. Рішення набрало законної сили 14 листопада 2016 року.

Відповідно до довідки КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Голосіївського району с. Києва» Житлово експлуатаційна дільниця 106 від 20 липня 2018 року № 233, згідно акту обстеження від 03 липня 2018 року та свідчення свідків, ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та знаходиться на утриманні матері ОСОБА_4.

На підтвердження утримання дитини Позивачем надано численні квитанції з «країни розваг» - розважальний парк, супермаркетів, непродовольчих товарів, дитячого садочка.

Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 29 травня 2018 року, за адресою АДРЕСА_1, згідно якого для виховання та розвитку ОСОБА_3 створено належні умови.

Згідно зі статтями 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Враховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частини сьомої, восьмої статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 розяснив, що відповідно до статті 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Положення статті 181 Сімейного кодексу України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного Кодексу) і виплачуються щомісячно.

Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(п. 17).

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд при визначенні розміру аліментів зазначає, що при визначенні розміру аліментів він керується нормами Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Поряд з тим, оскільки обов'язок утримувати дитину є обопільним обов'язком батьків, зважаючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України), діючи в інтересах дитини, слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є справедливим і достатнім та не буде порушувати майнові права дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому згідно зі частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 06 листопада 2013 року у справі №6-113цс13. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації закону згідно пункту 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за 1 місяць.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Враховуючи те, що Позивач за подання позову, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, статтями 180 184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 /одної тисячі/ гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 03 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 640 гривень судового збору, зарахувати його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений

строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_5