Справа № 307/80/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Джуга С.Д.

секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду, ухваленого 22 березня 2018 року головуючим суддею Гримут В.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

11.01.2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, щомісячно до досягнення ними повноліття на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1200 грн., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що вона та відповідач з 01.09.2007 року по червень 2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, та в них народилося двоє доньок. Після припинення спільного проживання він припинив матеріально забезпечувати дітей, піклуватися про їхній стан здоровя, фізичний і духовний розвиток. Відповідач молодий за віком, інший осіб на утриманні не має та виїжджає на заробітки у Чеську Республіку, де отримує непогані доходи.

Рішенням Тячівського районного суду від 22.03.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі одна тисяча двісті гривень на кожну дитину щомісячно починаючи з 11.01.2018 року і до їх повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду змінити та стягувати нього аліменти в розмірі по 800 грн., щомісячно. В обґрунтування скарги посилається на те, що судом не враховано всіх обставин, які мають значення по справі. Наразі він ніде офіційно не працює, а твердження позивачки про те, що він періодично виїжджає на заробітки до Чеської Республіки нічим не доведено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 3, 4).

Неповнолітні діти проживають разом з матірю ОСОБА_2 у її батьків та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Тересвянської селищної ради №1 від 02.01.2018 р. та актом обстеження матеріально-побутових умов від 02.01.2018 р. (а.с. 5, 6).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, та підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд першої інстанції встановив, що оскільки відповідач є молодою особою працездатного віку, його доход є нерегульованим та на утриманні в нього ніхто не перебуває, а також зважаючи на встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи з вимог розумності та справедливості, вірно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину.

Доводи апелянта про те, що суд не встановив всіх обставин, які мають значення по справі не заслуговують на увагу, оскільки судом в повній мірі враховано приписи ч.1 ст. 182 та ч. 1 ст. 184 СК України. При цьому суд не вказував у рішенні про те, що відповідач виїжджає на заробітки в Чеську Республіку, а лише зазначено, що останній має можливість заробляти, в тому числі й за кордоном.

Щодо посилання апелянта на те, що він по мірі можливості матеріально забезпечує доньок, купляючи їм одяг та іграшки, то таке нічим не підтверджено. Крім того, неповнолітні діти потребують систематичного та стабільного утримання, а не періодичного надання матеріальної допомоги.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 22 березня 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 05 липня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді