печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Новака Р.В.

при секретарі - Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Одеської місцевої прокуратури №4, Сувороського районного суду м. Одеси, Київського районного суду м. Одеси, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Національної поліції України, Одеської місцевої прокуратури №4, Сувороського районного суду м. Одеси, Київського районного суду м. Одеси, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Свої вимоги, позивач мотивувала тим, що незаконними численними та систематичними протиправними діями досудового розслідування, прокуратури та суду їй була завдана моральна шкода, яку позивач оцінила у розмірі 54400,00 грн., також просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. на її користь за рахунок Державного бюджету України.

Ухвалою судді від 28.03.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.

17.06.2018 від представника відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні, і зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

26.07.2018 представник відповідача Національної поліції України направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Національна поліція України не є належним відповідачем, крім того, позивачем не підтверджено жодним чином завдання відповідачами шкоди у розумінні положень ст.. 81 ЦПК України.

30.07.2018 представник відповідача Одеської місцевої прокуратури № 4 направив на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

09.08.2018 надійшов відзив на позовну заяву від представника Київського районного суду м. Одеси, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено тих обставин на які вона посилається у позовній заяві.

Від відповідача Сувороського районного суду м. Одеси відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві та були вручені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що Одеською місцевою прокуратурою № 4 здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0003017 від 11.06.2015 за фактом шахрайських дій з боку громадянки ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

31.07.2015 громадянці ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 (справа № 520/15487/15-к. провадження № 1-кп/520/653/15) обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003017 повернуто прокурору.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.02.2016 (справа № 520/15487/15-к, провадження 11-кп/785/301/16) апеляційна скарга прокурора задоволена частково, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_1 змінена; виключено з мотивувальної частини ухвали посилання суду на порушення права обвинуваченої на захист.

Постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 від 29.12.2016 кримінальне провадження №0003017 закрито на підставі п. 2 ч. 1. ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Із змісту вказаної постанови також вбачається, що під час підготовчого засідання у Київському районному суді м. Одеси, адвокат потерпілого Чепелева В.В. повідомив суд, що кошти було повернуто ОСОБА_2

Згідно доводів позивача незаконне притягненням її до кримінальної відповідальності призвело до перебування її під слідством та судом впродовж 17 місяців, у зв`язку із чим вважає, що їй була спричинена моральна шкода.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінила у 54000,00 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 (далі Закон України № 266/94- ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від посади та інших процесуальних дій. що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає також у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення. відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закон № 266/94-ВР)

Пунктом 4, 5 ст. 3 Закону України № 266/94-ВР визначено, що громадянинові відшкодовується: суми, сплачені у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як, вбачається із наданих пояснень представника відповідача Одеської місцевої прокуратури №4, які не спростовано будь-якими належними доказами наданими позивачем, у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0003017 ОСОБА_1 від займаних посад не відсторонювалась, будь-які запобіжні заходи в межах вказаного кримінального провадження до неї не застосовувались, арешт на її майно не накладався.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, відповідно до положень ст.ст. 1, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню моральна шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що позивачу завдано моральну шкоду діями або бездіяльністю відповідачів, зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 1, 3, 4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, Одеської місцевої прокуратури №4, Сувороського районного суду м. Одеси, Київського районного суду м. Одеси, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 .

Відповідачі: Державна казначейська служба України, 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Національна поліція України, 01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10

Одеська місцева прокуратура №4, 65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 89

Київський районний суд м. Одеса, 65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3-б

Суворовський районний суд м. Одеси, 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68

Суддя Р.В. Новак