У х в а л а

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 202/29556/13-ц

провадження № 61-3261св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув питання про зупинення касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року у складі судді Мороза В. П. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року у складі суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В., та касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року у складі суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В., до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 05 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 200 тис. доларів США зі сплатою 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2017 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, а 20 жовтня 2010 року з ПАТ «Акцент-Банк» укладені договори поруки. Відповідачі належним чином не виконували умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 325 480,86 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 166 608,31 доларів США; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 111 498,39 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 47 374,16 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором та доказів сплати коштів за кредитним договором. Вимога про стягнення з поручителів у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, оскільки з поручителями укладені окремі договори поруки, відповідно вони не несуть солідарної відповідальності між собою. Крім того, порука є припиненою, оскільки вимогу до поручителів банк пред'явив після спливу, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, шестимісячного строку з моменту виникнення заборгованості ОСОБА_2 перед банком.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2007 року у розмірі 325 480,86 доларів США, що еквівалентно 2 600 592 грн 08 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 166 608,31 доларів США, що еквівалентно 1 331 200 грн 40 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 111 498,39 доларів США, що еквівалентно 890 872 грн 14 коп., пені - 378 519 грн 54 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Провадження у частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором належним чином, у зв'язку з чим станом на 18 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 325 480,86 доларів США, що еквівалентно сумі 2 600 592 грн 08 коп., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 суд виходив із того, що у поручителів відсутня спільна порука, так як договори поруки були укладені з кожним відповідачем окремо. Крім того, у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту протягом наступних шести місяців, починаючи з моменту виникнення заборгованості ОСОБА_1 перед банком, а саме: з 17 березня 2009 року. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» закрито, оскільки відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителів є незаконним та необґрунтованим. Суд першої інстанції не мав підстав для відмови у стягненні боргу з поручителів через наявність трьох окремих договорів поруки, а повинен був вірно зазначити у резолютивній частині порядок стягнення заборгованості. Також суди дійшли помилкового висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до поручителів, який повинен обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Остаточний строк повернення кредиту, процентів та винагороди встановлено до 04 квітня 2017 року, а з позовом банк звернувся 30 липня 2013 року, таким чином, як на момент звернення з позовом, так і на момент ухвалення оскаржуваного рішення строк виконання основного зобов'язання ще не настав, а тому відсутні підстави для відліку шестимісячного строку дії поруки в розумінні частини першої статті 559 ЦК України, перебіг цього строку має розпочатися лише після 04 квітня 2017 року.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки відсутності у матеріалах справи детального розрахунку заборгованості, у розрахунку відсутні дані про погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту та заборгованості зі сплати процентів, тому судом ухвалено рішення про стягнення заборгованості з урахуванням розрахунку, який не є належним доказом у справі; долучені до матеріалів справи копії документів не можна вважати належними доказами, які підтверджують проведення операції щодо видачі позичальнику кредитних коштів; судом апеляційної інстанції неправомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення суми пені в доларах США в еквіваленті на гривню; не враховано, що позивачем пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення пені; суд не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач попередньо звертався до позичальника з вимогою про дострокове повернення грошових коштів у строки, передбачені частиною десятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; апеляційний суд залишив поза увагою вимоги позивача про стягнення коштів, витрачених за надання правової допомоги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, призначено до судового розгляду.

19 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Положеннями пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою. Ухвала Верховного Суду 04 квітня 2018 року мотивована необхідністю відступу від висновку Верховного Суду України, викладеному у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 та в інших, у яких Верховний Суд України висловив позицію про те, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Необхідність відступу від висновків Верховного Суду України обґрунтована тим, що відповідно до статті 541, частини першої статті 543, частини першої та другою статті 554 ЦК України обсяг відповідальності поручителя перед кредитором є таким же, як і обсяг відповідальності боржника (якщо інше не встановлено договором поруки). Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, а не з моменту настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів.

Враховуючи те, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано судове рішення у подібних правовідносинах (припинення поруки), колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року у складі судді Мороза В. П. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року у складі суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В., та касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року у складі суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В., до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик