Справа №:761/4070/18
Провадження №: 2-н/755/362/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"26" червня 2018 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Савлук Т.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 160-164 Цивільного процесуального кодексу України за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експортний центр» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

19 березня 2018 року, Шевченківським районним судом міста Києва винесено ухвалу про передачу заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експортний центр» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як роз?яснено у пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Звертаючись до суду, заявником заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних витрат у розмірі 1311,23 грн., яка розрахована за період з грудня 2017 року по січень 2018 року.

Однак, до матеріалів справи надано довідку Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Златодом» №28 від 23.02.2018 року та №5 від 25.06.2018 року з якої убачається, що 22 липня 2017 року проведено загальні збори ОСББ «Златодом», та прийнято рішення про самозабезпечення потреб співвласників будинку по вул. Златоустівській, 55, починаючи із 01 жовтня 2017 року, відмову від послуг обслуговуючої організації ТОВ «ПУЕЦ» з 01 жовтня 2017 року, ухвалено кошторис ОСББ «Златодом» по 31 грудня 2017 року, затверджено перелік та розмір внесків і платежів, також надано копії квитанції, які підтверджують сплату внесків на утримання будинку ОСОБА_2 на рахунок ОСББ «Златодом», в тому числі сплата внесків за листопад-грудень 2017 року та січень 2018 року.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, суддею встановлено відсутність правових підстав у видачі ТОВ «Перший український експертний центр» судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних витрат, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першоїстатті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166, 258-261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експортний центр» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцят днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: