РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1294/18

07 серпня 2018 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П.В.

секретаря судового засідання Рубельського О.С.

розглянувши в м.Костопіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору кредиту №б/н від 29.05.2006 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує зобовязання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 17.05.2018 року у розмірі 14852 грн. 39 коп. У звязку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості, у звязку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 29.05.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобовязання та надав відповідачу кредитні кошти у визначеному договором розмірі, однак відповідачем у порушення умови кредитного договору, не повернутий кредит у строки/терміни передбачені договором, не сплачені проценти/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені даним договором та не повернуто щомісячну комісію.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором.

Згідно вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що відповідач в порушення зазначених норм закону та умов договору зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим в нього перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість, яка станом на 17.05.2018 року становить 14852 грн. 39 коп., що складається з наступного: 1362 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; 12306 грн. 44 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 683 грн. 45 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи.

З відзиву на позовну заяву, вбачається, що позивачем було пропущено строк позовної давності на звернення до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.10.2008 року.

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.05.2006 року, останній платіж у сумі 800 грн. було здійснено ОСОБА_1 23.01.2009 року. Позов було подано до суду 05.06.2018 року.

Кредитна картка видавалась банком строком на один рік, отже кінцевий строк виконання ОСОБА_1 своїх збовязань щодо повернення кредиту збігається з терміном закінчення дії кредитної картки 29.05.2007року.

Належних доказів перевипуску банком на новий термін кредитної картки ОСОБА_1, суду надано не було.

Таким чином, з 30.05.2007 року у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право на позов та почав свій перебіг строк позовної давності.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачем було здійснено один платіж 29.09.2015 року у сумі 100,75 грн.

Згідно відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не визнає платіж 29.09.2015 року в сумі 100 грн. 75 коп. та категорично заперечує проти зазначеного, оскільки особисто не здійснювала такого платежу та нікого на такі дії не уповноважувала.

Оскільки, судом не здобуто доказів, що кошти в сумі 100 грн. 75 коп. були перераховані 29.09.2015 року особисто ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що останнім днем вчинення дій ОСОБА_1, щодо погашення заборгованості є 23.01.2009 року.

Крім того, даний платіж здійснено поза межами строку позовної давності, він не являється обставиною переривання позовної давності та не має правового значення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, із закінченням 29.05.2007 року терміну дії кредитної картки, починаючи з 30.05.2007 року розпочався перебіг 3-х річного строку позовної давності, який закінчився 30.05.2010 року.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.05.2006 року лише 05.06.2018 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15, у якій вказав, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 10,12, 13, 235, 259, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 Михайлвни про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце реєстрації м. Костопіль, вул. Степанська, 70Б, Рівненська область, ІПН:НОМЕР_1.

СуддяОСОБА_3