Справа № 369/2587/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року смт. Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Данилюк О. С.
при секретарі с/з Марієвській Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, в обґрунтування своїх вимог вказавши, що 11.03.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 120 000,00 гривень, а відповідачка брала на себе зобов'язання повернути таку ж суму грошей до 12.12.2015 року. На підтвердження укладеного договору позики та отримання від позивача грошей відповідачка видала ОСОБА_2 розписку, якою посвідчується отримання нею визначеної в договорі грошової суми та зобов'язання позичальника повернути позивачу гроші у встановлений строк. Однак в зазначений термін відповідачка гроші не повернула, тим самим відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання. Також крім суми заборгованості за договором позики відповідач ОСОБА_3, на думку позивача, на підставі ст.ст. 536, 625 ЦК України повинна сплатити йому три проценти річних, сума яких становить 9350,14 гривень, витрати від інфляції - 40 104,00 гривень. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у загальному розмірі 169 454 гривень 14 копійок.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, подав до суду заяву, в який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечував.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явилась, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошеннями на офіційній інтернет сторінці Брусилівського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, встановлено, що 11.03.2015 року відповідач ОСОБА_3 отримала від позивача ОСОБА_2 в борг під розписку 120.000 гривень, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 105).
Згідно вказаної розписки ОСОБА_3 зобов'язалась повернути суму боргу в розмірі 120000, 00 грн. до 12.12.2015 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З урахуванням викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому в ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України зазначено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Станом на 12.12.2015 року відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором позики не виконала, не виконала їх вона й на теперішній час.
Отже, оскільки відповідач повинен був повернути позивачу суму у розмірі 120 000,00 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 зазначену суму боргу.
Суд погоджується з міркуваннями позивача та вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами з надання позики, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Тому, виходячи з юридичної природи правовідносин, що склались між сторонами, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Так, проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних, а також інфляційні втрати, про які заявив позивач, є наслідком невиконання відповідачем ОСОБА_3 грошового зобов'язання і повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Так, 3% річних розраховується за формулою: С х 3% х Д : 365 : 100%, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
Нарахування 3% на суму заборгованості, що виникла за період з 11.03.2015 року по 19.07.2018 року, як просить позивач, розраховується наступним чином: 120000,00 х 3% х 948 : 365 : 100 % та становить 9350 грн. 14 коп.
Інфляційні витрати за вказаний період розраховуються наступним чином: 120000 грн. (сума боргу) х 133,42% (індекс інфляції за період прострочення):100%= 160 104 грн. - 120 000 грн. та становить 40 104 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 545, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Києво- Святошинським РВГУ МВС України в Київський області 28.12.2004 р. і.к. НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_3, виданий Ленінградським РУГУ МВС України в м. Києві 06.11.1999 р., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, суму боргу в розмірі 169 454 ( сто шістдесят дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири) гривні 14 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

СУДДЯ О.С. Данилюк