Справа № 200/8622/18
Провадження № 2-о/200/131/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей,-

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2018 року заявники звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей.

В обґрунтування заяви зазначили, що 20 грудня 2003 року вони зареєстрували між собою шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська був зроблений актовий запис за № 1276, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, втратили почуття взаємної любові, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб.

Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини.

Заявники підтримали заяву в повному обсязі, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія 1-КИ №204944 заявники уклали шлюб 20 грудня 2003 року, актовий запис за № 1276 зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ №286244.

Також встановлено, що між заявниками 19 квітня 2018 року укладено і посвідчено нотаріально письмовий договір зареєстрований в реєстрі за №482, про те, що донька буде проживати з матір'ю, визначено порядок виховання батьком дитини, встановлений розмір аліментів.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із заяви вбачається, що між заявниками втрачені взаємні почуття, які раніше спонукали їх до створення сім'ї, а тому вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам заявників, тому вимоги заявників підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 43, 76, 81, 264, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 109 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 20 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином України та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Михайлова) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянкою України, актовий запис№1276.

Після розірвання шлюбу заявниці залишити прізвище «Сінчук».

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску