01.08.2018 Справа № 363/2858/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Вишгородський районний відділ ДМС України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, відповідач з 2013 року відсутній у його житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. №33.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у ньому підстав. Позивач зазначив, що відповідач є його батьком, який разом з ОСОБА_4С.(його матірю) подарували йому цю квартиру. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує. Ствердив, що відповідач з 2013 році переїхав проживати до іншої родини і з того часу добровільно виселився з квартири. Позивач самостійно утримає квартиру та сплачує рахунки за комунальні послуги.

Просив про задоволення позову, оскільки факт реєстрації відповідача перешкоджає здійсненню ним права власності на квартиру.

Відповідач, зазначив, що дійсно в спірній квартирі з 2013 року не проживає, наміру в вселитися в дану квартиру у нього не було. Весь час проживає за іншою адресою. Квартиру подарував сину, оскільки створив нову сімю і змінив місце проживання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що позивач є власником кватири № 36, будинку № 65-А по вул. Соборна, в смт. Димер Вишгородського району Київської області, що підтверджується договором дарування від 30 грудня 2013 року.

Вказану квартиру 30 грудня 2013 року позивачу подарували ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (його батьки).

Згідно довідки Виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району, Київської області № 712/02-33 від 19 липня 2017 року квартира належить ОСОБА_1 (позивач), в якій зареєстрований ОСОБА_3 (відповідач).

Відповідно до акту про фактичне проживання від 19 липня 2017 року, складеного депутатом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_6 в присутності сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловому приміщенні АДРЕСА_2 не проживає з 01 грудня 2013 року.

Позивач сплачував рахунки за комунальні послугу, що підтверджується рахунками-повідомленнями за січень липень 2017 року.

Відповідач є батьком позивача, який зареєстрований у згаданій квартирі, однак з 2013 року в ній без поважних причин не проживає. Оскільки переїхав проживати до своєї нової родин.

З того часу відповідач у квартиру позивача вселятися не намагався, заходів до цього не вживав, витрати по утриманню будинку не несе. Добровільно знятися з реєстрації в цій квартирі не бажає.

Встановлено, що ОСОБА_3 (відповідач) зареєстрований, але без поважних причин не проживає за вищевказаною адресою з грудня 2013 року, добровільно виселився, забрав всі свої особисті речі.

Свідок ОСОБА_8 в суді підтвердила викладені обставини, зазначила, що відповідач дійсно у вказаній квартирі не зявляється з 2013 року.

Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивача більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до вказаних вимог Закону.

Таким чином, предявлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання, а тому підстав для окремого зобовязання вчинити такі дії суд не вбачає і в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 36 по вул. Соборна, 65-А в смт. Димер, Вишгородського району, Київська області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії СМ №664793, виданий 15 лютого 2005 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області).

Відповідач: ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії СК №798100, виданий 07 квітня 1998 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області).

Третя особа: Вишгородський районний відділ ДМС України в Київській області (Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3)

Суддя